193 
De Vries: I. Ueber die Bedeutung der Cirhulation und der Rota- 
tion des Protoplasma fir den Stofftransport in der Pflanze (Botan. 
Zeitung 1885). II. Une experience de cours sur la diffusion (Archives 
Neerlandaises T XX, 1885. 
I den første af disse Afhandlinger godtgjør Forf., at livsvirk- 
somme Cellers Protoplasma stedse er i Bevægelse. De forskjelligste 
Væv vise dette mere eller mindre tydeligt, naar et passende Snit 
(bedst Længde-) af de friske Plantedele anbringes i en stor Draabe 
- 5'1,'s Rørsukkeropløsning og lades i Ro paa Objektglasset 1—2 Timer 
inden man paåalægger Dækglas. Paa denne Maade, især naar Snittet 
først afskylles med Sukkervandet, undgaas en uheldig Indvirkning 
af de ituskaarne Cellers Saft paa de ubeskadigede, og ved Hvilen 
komme disse atter ,til sig selv" efter Operationen, der sædvanlig 
strax standser Bevægelsen. Ved Betragtning af Plasma-Strømningerne 
og de Partikler — smaa Stivelsekorn og andre Granulationer — der 
medføres, vandt den Anskuelse Hævd hos Forf., at Strømningerne 
staa i Forbindelse med, ja maaske endog hovedsagelig besørge Stof- 
vandringen. Og dette ikke blot, som jo alment antaget, indenfor 
den enkelte Celle (d. v. s. Tilførsel af Materiale til Cellevæggens, til 
Bladgrøntlegemernes og Cellekjærnens Udvikling og Væxt o. s. v.); 
men ogsaa fra Celle til Celle gjennem hele Planten, hvorved de i 
nyere Tid paaviste Forbindelser mellem Nabocellers Protoplasma 
(sml. Medd. Nr. 7 S. 152) skulle have væsentlig Betydning. 
Naar man hidtil antog, at Stofvandringen beroede paa osmotiske 
Processer (en Redegjørelse herfor i Tidskr. f. pop. Fremst. af Naturv. 
1883, S. 255), paapeger de Vries i den 2. Afhandling den uhyre 
Langsomhed, hvormed Diffusion af selv de hurtigst diffunderende 
Salte foregaar. Ved Hjælp af lange Glasrør, fyldte med Gelé af 
Kiselsyre eller Husblas, i hvilke der i den ene Ende anbringes opløselige 
Stoffer, anskueliggjøres denne Langsomhed, især naar farvede Salte (f. 
Ex. Kobber, Krom) anvendes. I Gelé sker Diffusionen lige saa hurtig 
som i Vand, kun er Faren for Forstyrrelse ved Rystelse udelukket 
og desuden kunde derved paavises, at Tyngden er uden Indflydelse 
paa Diffusionen. Stephans Beregninger vise ogsaa, at f. Ex. Rør- 
sukker vil bruge 2"/,, Æggehvide endog 14 Åar(!) om fra en 10 /,'s 
Opløsning at føre 1 Milligram 1 Meter bort. Da nu Stofvandringen 
i Planten foregaar ganske anderledes hurtigt, mener de Vries ganske" 
at kunne trænge Diffusionen i Baggrunden og i Stedet sætte Pro- 
toplasmaets Bevægelser og Kontinuitet mellem Cellerne. 
Hvad nu angaar det sidste, da ere dog de Protoplasmatraade, 
der gjennemsætte Cellevæggene, sædvanlig saa overmaade tynde 
og fine, at de ikke kunne iagttages uden efter en Cellevæggen 
stærkt angribende Behandling. Derfor er det højst tvivlsomt, om 
der finder nogen Bevægelse Sted i disse Gjennemboringer, da Mod- 
standen maa være overmaade stor; om Strømninger af kvantitativ 
Betydning kan der slet ikke være Tale. Ja selv mellem Sirørene ind- 
byrdes synes Stofbevægelsen ingenlunde at foregaa saa glat, som 
man kunde vente efter Sipladernes forholdsvis enorme Gjennem- 
boringer. (Saaledes skulle, efter Fischer, Ber. d. deutschen Bot. Ges. 
III, 7, de bekjendte Slimstrænge i Sirørene opstaa ved Beskadigelser 
af Planten, idet derved den æggehvideholdige, oprindelig jævne og klare 
Saft presses ud gjennem Sipladerne; da den kun delvis kan passere, 
bliver en betydelig, æggehviderig og slimet Del tilbage.) Endvidere 
ere Plasmaforbindelser ikke altid blevne paaviste, og, om end de 
maa antages ogsaa at findes mellem de ledende Parenkymceller, ere 
de i alt Fald yderst fine. Naar det nu erindres, at dette Paren- 
kyms Vægge stedse ere meget tynde, saa tynde — og tilmed meget 
