214 
den skånske formen. Genom dessa karakterer, isynnerhet den sista, 
synes den slesvigske formen nårma sig R. villicaulis. R. pulcherrimus 
(mihi) utmårker sig nemligen habituelt derigenom, at bladen åro 
hopade på blomskottens nedra och mellersta del, så att den nakna 
blomspiran tvårt sticker fram ur låfverket, ett fårhållande, som aldrig 
torde iakttagas hos R. villicaulis. 
15. 16. R. mucronulatus Bor. — en af exsiccatverkets vårderi- 
kaste och prydligaste arter, synes vara ganska fristående bland Dan- 
marks Rubi och torde derfår knappast fårsvara den honom af Lange 
(i Dansk Botanisk Tidskrift XIV pag. 136) tilldelade platsen mellan 
två med hvarandra så nåra beslågtade arter, som R. vestitus Whe. 
och R. pyramidalis Kalt. Icke heller tror jag Babington (Manual of 
British Botany pag. 114) rått bedåmer hans affinitet, då han hånfår 
honom till sasmma undergrupp som R. Sprengelii. Kanske kunde han 
med mera skål stållas bland Fockes adenephori. Jemférda med en- 
gelska exemplar, hafva de danska mera kantiga turioner och betyd- 
ligt svagare blomstållning. 
17. R. pyramidalis Kaltenb. — år mera storvåxt och yppig, men 
till alla delar identisk med den svenska art, som af F. Åreschoug i 
Skånes Flora ed. II och Hartmans Flora ed. XI kallats R. villicaulis 
Koehler och som af undertecknad (i forut citerade åfversigt af K. V. 
A.s Handl. 1883 pag. 73) igenkånts som R. pyramidalis Kalt. Må- 
hånda borde nåmnda synonym ur två får dfrigt af utgifvarne rått 
ofta citerade arbeten upptagits på etiketten till R. pyramidalis. 
18. R. radula Whe. — Detta nummer år intressant sårskildt 
derfår, att det anger en radula-typ, som med afseende på turion-udd- 
bladets form ej &fverensståmmer med dei Skandinavien och på Danska 
&arne vanliga Radulæ. I exsiccatverket (Nr. 18) finna vi nemligen 
bredt ovala, nåstan runda uddblad med kort spets, då vi på nyss 
nåmnda lokaler plåga tråffa arten med antingen aflångt ovala, mot 
spets och bas afsmalnande eller från en bredare, tvår l. hjertlik bas 
langsamt till spets åfvergående uddblad. Får dfrigt torde anmårkas, 
att foreligganee R. radula år starkare bevåpnad ån vanligt; dock år 
den ingalunda att sammanblanda med 2 Koehleri Lange, icke heller 
med R. radula f. armata L. M. Neuman. 
19. R. radula Whe. v. mierophylla Lindeb. — år identisk med 
den svenske formen (Lindeberg Herb. rub. Nr. 23) från Blekinges 
skårgård och Hallands Våderå. Att dåma efter fyndorten, Bornholm, 
synes den åfven i Danmark vara karakteristisk for 6-floran. 
20. R. saltuum Focke. — Med detta nummer har Herr Gelert 
forvårfvat en ny, synnerligen utmårkt art åt Slesvigs flora. Forut 
kånd från England, Frankrike, Schweiz och några lokaler i Tyskland, 
torde densamma båra anses som en af de sållsyntare Europeiska Rubi. 
Jemféård med exemplar från Schweiz (Rubi Helvetiæ-occidentalis, 
præsertim pagi Vaudensis, ediderunt Lausannæ, Decembre 1883 L. & 
A. Favrat, Nr. 34) synes den nordiske formen hafva kortare kron- 
blad; for &frigt åro de till och med i de minsta detaljer lika, hvilket 
ju år ganska anmårkningsvårot, då Slesvig och Schweiz till klimat 
och natur åro skarpa mot-satser. 
21.  R. pyracanthus Lge. — Med detta nummer bårja 8 till grup- 
pen corylifolii hånfårda ,,konstanta former, hvilka fårhålla sig som 
arter". Visserligen år det mig nogsamt bekant, att Danmarks och 
Sveriges corylifolii åro hvarandra mycket olika och att man derfår 
ej torde forvåna sig åfver att se former af ett får oss Svenskar frem- 
mande utseende hånfåras till denna grupp, men fåreliggande art, till 
hvilken ånnu ingen beskriftning varit i literaturen tiliganglig, torde 
dock hellre båra fåras till Hystrices ån till corylifolii och inom fåre- 
