219 
paa Filtrerpapir) ikke mere Kulsyre end normalt; ved stærkere Kon- 
centrationer (c. 3?/, Ætherdamp) derimøed mindre. Paa Alkohol- 
gjæring havde Æther kun skadelig Virkning, jævnt stigende med 
Koncentrationen. Paa Væxten (af Phycomyces) ligeledes. Endvidere 
blev Virkningen paa Sværmesporer af Clamydomonas pulvisculus prø- 
vet. Disse Sværmesporer bevæge sig vel i Mørke, men uden bestemt 
Retning, et Forhold, der ej heller ved svag Belysning forandres. Har 
derimod Belysningen en vis Styrke, saa drages Sporerne henimod 
Lyset (positiv ,Fototaxi”); ud over en vis Styrke synes Lyset atter 
uvirksomt, ved endnu stærkere Lys frastødes Sporerne (negativ Foto- 
taxi). Saaledes normalt. - Udsættes nu de nævnte Sporer for Ind- 
virkningen af en Ætheropløsning (1—5/, i Vand), saa blive de meget 
mere følsomme for Lyset, men vel at mærke saaledes: positiv Foto- 
taxi viser sig nu ved langt svagere Belysning, end før, og -paa den 
anden Side taales en langt stærkere Belysning, end før, inden det 
Punkt naas, hvor Lyset atter bliver uvirksomt. Med andre Ord: 
Ætheren gjør Sværmesporerne baade fintfølende for smaa og mindre 
ømtaalelige overfor stærk Lyspirring. Dette Forholds Overensstem- 
melse med Stimuleringsmidlers Virkning paa vort Nervesystem er slaa- 
ende. Kloroform, ligesom Alkohol, har ikke denne ejendommelige Virk- 
ning, men skader med stigende Koncentration. Ogsaa paa Bladgrønt- 
legemers Bevægelser i deres Afhængighed af Lyset har Æther Ind- 
flydelse, som det synes en rent lammende, ligesom paa Acacia-Blade, 
der, efter nogle Timers Indvirkning af Æther eller Kloroform, ikke 
indtog Søvnstilling ved Formørkning. W. Johannsen. 
L. Dufour. Influence de la lumiére sur le nombre des stomates 
des fewilles (Bull. de la Soc. bot. de France 1885 p. 385); Samme: 
Influence de !a lumiére sur la structure des feuilles (ibid., 1886, p. 92) 
og E. Mer: Observations sur la réæpartition des stomates ect (ibid., 
1886, p. 122). 
Disse Undersøgelsers Hovedresultat er følgende. Hos de talrige 
til sammenlignende Forsøg anvendte Planter (Faba, Helianthus, Circæa, 
Syringa 0. fl. a.) viste det sig, at Bladene ved at udvikles i Sollys, 
bleve større end i Skygge. De Angivelser, navnlig Stahls, som gaa i 
modsat Retning, skyldes ikke Experimenter, men Iagttagelser i Na- 
turen, hvor jo sædvanlig stærk Belysning følges med betydelig Varme 
og Tørhed i Luften, medens Kjølighed og Fugtighed oftest forenes. 
Især den sidstnævnte Faktor synes at spille en stor Rolle ved Frem- 
komsten af store Skyggeblade (f. Ex. især tydelige hos Bøgen) og kan 
vel forklare Uoverensstemmelsen med Stahl. — De af Professor War- 
ming i Bot. Forenings Møde $/, 86 foreviste, meget store Blade, der 
karakteriserede Geum rivale, Caltha palustris, Alchemilla vulgaris 0. 
andre Engplanter fra en Dal i det nordligste Norge, hvor stærk Fug- 
tighed og den næsten uafbrudte, milde, højnordiske Sommerdags Lys 
kunne samvirke, synes ogsaa at tale for de anførte franske Forfatteres An- 
skuelse. — Foruden større Overflade, fremkalder direkte Sollys under 
Bladets Udvikling og Udfoldning ogsaa Dannelsen af”større og mere 
tykvæggede Epidermisceller, og tillige — hvad Mer alt tidligere har 
udtalt — et større Antal Spalteaabninger pr. Kvadratmillimeter, end 
der udvikles i Skygge. Om Belysningens Virkning paa Bladets Indre- 
parenkym giver Afhandlingerne ingen Oplysning. Stahls og andres 
Angivelser, at Palissadeceller fortrinsvis udvikles 1, og særlig ere afpas- 
sede til stærk Belysning, berøres altsaa slet ikke af det meddelte. 
W. Johannsen. 
Joh. Lange: Haandbog i den danske Flora. 4de omarbejdede 
Udg. Reitzels Forl. Kjøbenhavn 1886. — I1ste Hefte. (240 Sider). 
Den Omstændighed, at Prof. Joh. Langes af alle kjendte og skat- 
