27 
nemlig, naar en Plante henstaar 1 Døgn i Mørke, ikke mere noget 
Indhold af Stivelse undtagen i Fureegnen. Derimod var der ingen 
Forandring at se paa Frugtknudevæggens farveløse Parenkymceller, 
lige saa lidt som paa Frøhvidecellerne; disse Cellevævs — i de paa- 
gjældende Stadier ringe — Indhold af Stivelse var uforandret, som 
før. Dette viser — ved den slaaende Ånalogi med de typiske Kul- 
syreassimilations-Væv i Bladene — at de grønne Celler i Græsfrugt- 
knuden ere et udpræget Kulsyre assimilerende System. Men hvorfra 
kommer da den Kulsyre, der assimileres her? Fra Atmosfæren tages 
den utvivlsomt kun i ringe Grad, da Adgangen til de temlig dybt 
liggende Celler vel er temlig svær; det maatte da ogsaa synes 
mærkeligt, at disse Celler ikke ligge mere periferisk. Derimod an- 
tager jeg, at den betydelige Mængde Kulsyre, som dannes ved det 
meget livlige Aandedræt i den i Udvikling værende Frøhvide, til- 
bageholdes i de nævnte grønne Celler, assimileres her og derpaa 
sendes tilbage til Frøhviden gjennem Fureegnen. For at give et 
Begreb om den enorme Kulsyreproduktion, som finder Sted i den 
unge Frøhvide, skal jeg anføre nogle Værdier, jeg fandt for Byg. 
Saaledes gav 100 Gram friske ,grønmodne" Korn (35 Grm. Tørstof) 
ved 20? C. (altsaa knap Julis Middeltp.) c. 50 Milligram Kulsyre pr. 
Time; d. v. s. pr. Døgn 1, Gram Kulsyre, hvilket svarer til c. %, 
Grm. Stivelse eller over 2 ”/, af Kornets Tørstof! Hvad det vil sige 
kan bedst forstaas ved Sammenligning med Kimplanter, der som 
bekjendt aande særlig stærkt. Jeg skal da atter holde mig til Byg. 
Spirende Byg, paa Højden af den ,store Periode" gav for 100 Gram 
friske Kimplanter (Tørstof c. 38 Grm.) ved 20? 44 Milligr. Kulsyre 
pr. Time, altsaa ej en Gang saa meget som de grønmodne Korn. 
Hvis nu al den Kulsyre slap ud fra den unge Frugt, saa var Til- 
virkningen af Frøhvidens Oplagnæring forbunden med uhyre Tab — 
den var da meget uhensigtsmæssig arrangeret —; men, som sagt, de 
grønne Celler, der som en Kappe omgiver hele Ægrummet, har 
utvivlsomt den Rolle, atter at indvinde Kulsyren eller dog en Del 
af den. Vi staa saaledes overfor en ,besparende” Indretning, hvortil 
der vist let vil findes Sidestykker hos andre unge Frugter. At de 
Bladgrønt førende Celler ogsaa kunne have Betydning for Regenera- 
tionen af Æggehvidestoffer, der ved det livlige Stofskifte i den unge 
Frøhvide maa sønderdeles langt stærkere, end det synes efter den 
ringe Åmid-Mængde, de, i Sammenligning med Kimplanterne inde- 
"holde, er meget sandsynligt. 
Fremdeles meddelte Taleren sine Undersøgelser over Å mygda- 
linets og Emulsinets Plads i Mandlerne; Afhandlingen er 
meddelt i Tidsskriftet. ' 
Mødet d. 23. April 1887. Til Stede vare: Privatier Boysen, 
Stud. mag. Davidson, Adjunkt Grønlund, Museumsinspektør Krærskou, 
Professor Lange, Stud. mag Lange, Lærer Leth, Cand. mag. Poulsen, 
Cand. mag. Raunkjær, Bibliothekar Rosenvinge, Docent Rostrup, 
Stud. mag. Rostrup, Museumsassistent Riitzou, Lærer Stefansson, 
Kaptejn Toussteng og Prof. Warming. 
Museumsinspektør Kiærskou indledede Diskussion om flere bo- 
taniske Termini og morfologiske Forhold: 1) Pomaceernes 
Blomster bør kaldes falsk oversædige og ikke (som almindeligt brugt) 
oversædige. Hos enhver ægte oversædig Blomst hos Dikotyledonerne 
findes kun én Frugtknude, der er dannet af Frugtblade og Blomster- 
bund i Forening. Hos Pomaceerne findes oftest 2—5 Frugtknuder, 
som med Ryg og Sider ere mere eller mindre sammenvoxede med 
den krukkeformede Blomsterbund. Typen hos Rosiflorerne er Om- 
kringsædighed i Forbindelse med Flerfoldfrugt; denne Type er der 
