34 
pens W he (45), dissimulans Lindeb. (46), hvarvid dock år att mårka, 
att de under Nis 32 och 46 meddelade formerna ej identificerats med 
typerna, utan upptagits såsom nya, från typerna afvikande, under- 
arter. Nya, icke-hybrida former af kånda arter åro R. sulvatus v. 
pseudo-plicata Utg. (31), Lan, ei v. parvifolia G. Jensen (34), cæsius 
v.præcurrens Utg. (58) samt idæus f.inermis Utg. (59). De ånnu ej 
nåmnda (Nis 50—57 samt 60) anse utgifvarne vara af hybrid natur. 
Bland de grupper, i hvilka vi ofvan indelat fascikelns 30 former, 
torde den fårsta och sista vara af stårsta intresse och derfår mera ån 
de åfriga tilldraga sig uppmårksamheten. Angående de fårra eller de 
nya arterna, torde det hår båra sågas, att de synas vara mycket vål 
begrånsade och sålunda børa anses som ,,bonæ species" i den danska 
nu kånda Rubus-floran; huruvida de alla åro det åfven i for- 
hållande till den nordtyska och skandinaviska, torde måjligen kunna 
såttas i fråga. Men åfven om någon af dem i en senare tid skulle 
behåfva indragas eller hånfåras som varietet till en af grannlandets 
arter, torde man ej derfår vara beråttigad att klandra utgifvarne får 
i otid uppstålda arter, ty inom ett så polymorft slågte som Rubus 
åro sådana eventualiteter svåra att undvika under den analytiska ut- 
redning af former och arter, som alltid måste foregå den syntheti- 
ska slutbehandlingen af slågtet. Vidare torde den, som vill utråna, 
huruvida en får ett visst område ny art, måjligen finnes eller forut 
beskrifvits inom ett annat gebit, knappast kunna på något mera 
praktiskt sått nå sitt mål ån genom att uppféåra den som ny art, ty 
— oråttvist nog — formår sållan en ny underart eller varietet tilldraga 
sig botanisternas intresse, då deremot detsamma oftast i rikaste mått - 
skånkes åt de nya arterna 
Angående den sista gruppen eller hybriderna torde mårkas, att 
utg. råkna dem alla till gruppen corylifolii. De fyra forst meddelade 
numren (46—49) bland coryhfolii hafva endast erhållit vanliga namn, 
så att man svåfvar i okunnighet, huruvida utg. anse dem vara 
af hybrid natur eller icke. N0 50 har erhållit namn både i sin egen- 
skap af underart till R. Wahlbergii Arrh. och i sin egenskap af hy- 
brid, de &friga endast hybrid-beteckning. 
Att genom korsning køonstanta och i viss grad fertila former 
(,Blendarten”), hvilka i allt forhålla sig såsom arter, kunna uppstå, 
torde ej mindre vissa forskares (t. ex. J. A. Kerners) iakttagelser 
ån talrika experiment på hortikulturens område inom slågtena Bego- 
nia, Dianthus, Penstemon, Calceolaria, Potentilla m. fi. bevisa. Och 
om det år utgifvarnes mening, att Danmarks corylifolii uppstått på 
detta sått, torde de nog kunna ega skål får denna hypothes, liksom 
det gifves skål får åsigten, att de icke uppstått genom artkorsning. 
Men denna fråga synes mig icke beråra exsiccatverket, och det synes 
mig derfår i princip foga låmpligt att såsom namn på meddelade 
former anvånda hybrid-beteckningen i andra fall, ån då man har 
verkligt faktiska hybrider att meddela. I håndelse således utgifvarne 
anse t. ex. N9% 50 och 51 såsom mu stadgade varieteter eller former, 
torde hybridbeteckningen borttagas, åfven om man tror dem hafva 
en gång i forntiden uppkommit genom korsning. 
Innan jag lemnar denna fråga får att ofvergå till den speciella 
redogårelsen, torde jag med anledning af utgifvarnes formodan, att 
No 60 år R idæus + pallidus och att ,,R. idæus ved krydsning med 
andra arter end netop R. cæsius frembringer corylifolii-former", nåmna 
några ord. Orsaken, hvarfår andra arter ån R. 'cæsius och R idæus 
så sållan hybridisera, år formodligen den, att desse jemte de årtartade 
åro de ende nordiska Rubi med regulårt pollen.  Mellan R. arcticus 
och saxatilis fins hybrid (castoreus Læst), så ock mellan cæsius och 
