37 
lika systematisk foråndring; de blifva mot norden bredare och bredare. 
Vidare synes det, som skulle den jutlåndske og svenske formen vara 
i vegetativt hånseende starkast och den ungerske svagast utbildad ! 
Och detta oaktadt år R. pallidus ett af de vackraste exempel derpå, 
att åfven inom polymorfa slågten finnas constanta arter med mycket 
stor utbredning. 
45. R. serpens Whe. — år en får norden ny art, som har sitt 
egentliga utbredningsområde i vestra Tyskland och norra Frankrike. 
Den synes stå mellan R. pallidus och R. glandulosus. 
46. R. dissimulans Lindeb. > selecius K. Fr. — visar fåga 
olikhet med Lindebergs var. mitens (Herb. Rub. Scand. 44) och 
skulle, synes det oss, med stårre rått kunna representera denna varie- 
tet ån forsvara sin stållning som underart bredvid densamma. Den 
enda olikheten med Lindebergs exemplar består deri, att turionen 
år tåtare och starkare bevåpnad, hvilken skilnad, i och får sig ringa, 
forefaller ånnu obetydligare, då man vet, att R. dissimulans (Scania, 
Venedikesbåcken aug. 1885 Bengt Lidforss) i Skåne har ånnu tåtare 
bevåpnad turion ån i Danmark. i 
47.  R. centiformis sp. coll. K. Fr. = Mortensenii utg. — Afven- 
ledes ny for Danmarks flora. Då Lindeberg beskrifvit en art, ro- 
santhus, och utdelat dess varietet (1. jocarpus Herb. Rub. Scand. Nr. 43), 
som synes vara identisk med hår fåreliggande, torde det måhånda 
vara ofverflådigt att bilda nytt namn ej mindre får arien ån får 
varieteten. 
48... R. centiformis sp. coll K. Fr. ” egregiusculus Utg. — 
synes vara en åfven i Sverige firekommande, ehuru icke under sår- 
skildt namn, upptagen form af R. lejocarpus Lindeb. (raduloides 
Åresch). Åtminstone ståmma .exemplar från vestkusten, hvilka jag 
anser tillhåra nåmnda art, mycket vål åfverens med detta nummer i 
det danska exsiccatverket. Samma rundade — hjertlika, undertill 
gråludna uddblad, samma små, lutande eller raka, turiontaggar, 
samma fåknippiga, ånda upp till toppen bladiga, blomstållning med 
små borstlika taggar och korta, sprid/da glandler, samma gråhvita 
foder och ljusråda blommor. Likheten med foregående, Nr. 47, synes 
mig också vara så stor, att den hellre borde upptagas såsom ,forma” 
ån såsom ,Subspecies”. 
49. R. Warmingu G. Jensen — år i så måtto anmårknings- 
vård, som verkliga Rubi corylifolii hågst sållan hafva starkt hårig 
turion. 
50. R. Wahlbergi Årh. cyclophylla (Lindeb). — Med denne 
form, som enligt utgifvarnes mening motsvarar combinationen cæsius 
+ villicaulis (insularis) bårjar en rad ,corylifolii", hvilka, med 
undantag af Nr. 58, anses hafva uppkommit genom hybridisering 
mellan cæswus eller zdæus och andra arter. Betråffande den fårelig- 
gande (No. 50), skulle vi vilja gåra några formella anmårkningar. 
Dels synes oss R. cyclophyllus Lindeb. ej kunna inordnas som 
underart till R. Wahlbergn Arh., dels torde den meddelade formen, 
om den verkligen tillhår BR. cyclophyllus Lindeb. — hvilket dock 
år dubidst”) — ej angifvas som hybrid och samtidigt såttas som 
synonym med Lindebergs art, forrån man med visshet vet, att 
åfven denne senare år en villicaulis + cæsius! Ja, det torde till och 
med kunna i fråga såttas, om man ej genom att uppfåra den som 
underart till R. Wahlbergu kastar åfven på detta namn en skugga 
af hybriditet! Och det torde vål ej vara utgifvarnes mening, att 
7”) Den forråder ster likhet med starkt utvecklade former af Æ. rosaænthus % lejocarpus 
Lindeb. och torde ej till arten kunna skiljas från R. cenziformis (Nis 47 och 48). 
