47 
Dr. Såndor Dietz: Ueber die Entwickelung der Bliithe und 
Frucht von Sparganium Tourn. und Typha Tourn. (Bibliotheca 
botanica Hæfte 5). 4%, 55 Sider med 3 Tavler og Figurforkl. 
"Cassel 1887. : 
Efter en kort Oversigt over de Forfattere som tidligere har be- 
handlet de nævnte Slægter gaar Forf. over til en meget indgaaende 
Beskrivelse af Forplantningsskuddets Udvikling hos Typha (i Hoved- 
sagen T'. latifolia) og Sparganium (ramosum). Begyndende med 
Axespidsens Forhold før og under Blomstringen gjennemgaar han 
efterhaanden Udviklingen af Blomsterstand og Blomster, Frugt og 
Frø og sluttelig Frøets Spiring. Afhandlingen indeholder talrige 
Litteratur-Henvisninger og de 3 Tavler oplyse tydelig Blomsternes 
Udviklingstrin, Æggets Udvikling hos Typha og Frøets Bygning. 
Forf. giver til Slutning en Opgjørelse over Forskjellighederne mellem 
de 2 Slægter og kommer til det Hovedresultat, at de mange fælles 
Egenskaber begrunde deres Indordning under den samme Familie, 
medens paa den anden Side Afvigelserne kunde stille dem i 2 Under- 
familier af hvilke Sparganium kom Pandaneæ, Typha Åroideæ 
nærmest. SR 
Prof. Dr. Schenk: Fossile Pflanzen aus der Albourskette, gesam- 
melt von E. Tietze. - (Bibliotheca botanica H. 6). 14 Sider og 
9. Tavler. Cassel 1887. 
Afhandlingen, som er ledsaget af 9 smukt udførte Tavler, inde- 
holder Bestemmelser af 2 Equisetacé-Arter, 8 Bregnearter, henhørende 
til Slægterne Asplenium, Adiantum, Pecopteris, Ctenis, Oleandridium 
og Dictyophyllum, 1! Cycadé-Arter, henhørende til Slægterne Cteno- 
zamites, Podozamites, Zamites, Pterophyllum, Dioonites, Nilsonia og 
Ånomozamites samt en Gleicheniacé, og 6 Conifer-Årter, henhørende 
til Slægterne Palissya, Cyparissidium, Ginkgo, Stachyotaxus og Schi- 
zolepis eller Czekanowskia. De foreliggende Planterester høre til den 
rhætiske Formation. Af de 28 Arter ere 7% ejendommelige for Al- 
bourskjæden, medens Resten ere de samme som forekomme enten i 
Europa eller Kina. HyskK: 
Dr. Max Rees u. Dr. Carl Tisch: Untersuchungen iiber Bau u. 
Lebensgeschichte der Hirschtriiffel, Elaphomyces. (Bibliotheca bo- 
tanica H. 7). 24 Sider med 1 Dobbelttavle og Figurforklaring. 
Cassel 1887. 
Allerede Tulasne har i 1351 omtalt og afbildet de ejendommelige 
Hylstre af fine Trærødder, hvori Frugtlegemerne af Elaphømyces ere 
indhyllede, men uden at tillægge dette Forhold nogen biologisk Be- 
tydning., Boudier angav i 1876 at det nævnte Fletværk af Trærødder 
ere omspundne af Hyfer, som paa en ejendommelig Maade omdanne 
disse, skjønt de holde sig til Barkens Overflade. Max Rees optog 
derefter disse Undersøgelser og har allerede givet flere kortere Med- 
delelser angaaende Forholdet mellem Fyrretræernes Rødder og Hjorte- 
trøflens Mycelium. I foreliggende Arbejde gives der en fyldigere og 
af forskjellige Figurer ledsaget Fremstilling af dette Forhold. Spørgs- 
maalet har faaet særlig Interesse derved, at det ejendommelige My- 
-celium, som oftere er iagttaget i Sammenhæng med Træernes yderste 
Rodforgreninger%), af Frank er kaldt Mycorhiza og tillagt en ejen- 
dommelig biologisk Betydning, idetmindste til Dels hører herhen. 
Max Rees paaviser at hele det Væv af Rødder, der omgiver det 
enkelte Frugtlegeme af Elaphomyces, ja hele Rader af saadanne, .er 
”) Se f. Ex. P. E. Miller: Studier over Skovjord. - 18786 
