BBU 
Jag vill då till en bårjan underkasta R. Fioniæ en granskning 
før att sedan åfvergå till den. af misstag åtfåljande formen. Fårsta 
gången jag såg R Fioniæ var i 1884 års byte med Kopenhamns 
botaniska Fårening, från hvilken jag erhøll denna art under namnet 
R. cæsius + thyrsoideus (Slesvig, Haderslev "”/, 1883 K. Friderichsen) 
i tre fullståndiga och vackra exemplar. Vid åsynen af denna for 
mig nya form gjorde jag dels den iakttagelsen, att den bland kånda 
corylifolii kom nårmast min R. divergens dels den, att dess hybrid- 
natur i fåljd af den rika fruktsittningen vore minst sagdt dubids. 
Andra gången var under vintern 1885—86 i hår åberopade exsiccat- 
verk, i hvilket jag under Nr. 28 erhåll ett blomskott och fyra turion- 
stycken af denna art (R. Fioniæ K. Friderichsen, ined., Slesvigiæ 
boreali-orientalis ad Haderslev julio 1884 colleg. K. Friderichsen). 
Tredje gången intråffade i november 1886 efter min anmålan af 
exsiccatverket. Herr Friderichsen var då nog uppmårksam att sånda 
mig hela sitt forråd af arten till granskning; ett af dessa exemplar, 
hvilket Herr Fr. godheisfullt tillåt mig behålla, år insamladt ””/, 1885 
(R. Fioniæ, Haderslev, coll. K. Fr.), andra buro namnet R. cæsius 
+ thyrsoideus. I år har jag erhållit dels i juli dels i augusti in- 
samlade exemplar, alla från Haderslev, och jag anser mig derfår — 
visserligen med tvekan, enår jag ej sett något exemplar i lefvande 
tillstånd — kunna bedåoma arten och dess affinitet. Årten”) — jag 
såger ,arten”, ty jag tror, att flere corylifolii åro arter i samma be- 
mårkelse som t. ex. de allmånt erkånda plicatus W he., nitidus Whe., 
sulcatus Vest, affinis Whe. och att den uppfattning, hvilken Herrar 
Friderichsen och Gelert nu hylla, en gång, då man tillråckligt kånner 
gruppens danska former och kan skilja hybrider från varieteter, skall 
gifva vika får den naturligare åsigten, att corylifolii åro variabla 
arter, hvilka då och då hybridisera med hvarandra — Ru- 
bus Fioniæ, representerad af dessa under olika tider från år 1883—87 
tagna individ, synes mig vara mycket distinet och jemfårelsesvis litet 
variabel. Visserligen åro glandlerna icke alltid lika tåta eller filt- 
luddet på bladens undersida lika tjockt eller turionens taggar lika 
starka, men huru många af de allmånt erkånda ,goda arterna" visa 
ej vexling i dessa karakterer? All tanke på identifieringen af R. 
Fioniæ med hybriden cæsius + thyrsoideus synes mig båra falla, ty 
utom det att en hybrid med ofårminskad fertilitet och så stor ut- 
bredning, som R. Fioniæ, år hardt når otånkbar, skulle en sådan 
derjemte vara mycket mera variabel, dess habitus och karakterer 
mycket mera svåfvande ån fallet år hos R. Fioniæ. Glådjande, från 
min ståndpunkt sedt, år också, att Herr Friderichsen, om 
man får dåma efter afhandlingen ,,Danmarks och Slesvigs Rubif" pag. 
116, ej långre anser R. Fioniæ motsvara combinationen cæsius FN 
thyrsoideus, under hvilken han først utdelades. 
Hvad dess kånnetecken betråffar hånvisar jag till beskrifningen 
i nyss citerade arbete, pag. 115—116; de karakterer, hvilka jag får 
bedåmande af dess affinitet, hår vill framhålla, åro:%%) dess långa, 
nedtill med blad, upptill med skårm fåørsedda, långa blomstållning, i 
hvilken sido-axlarne åro svagt utbildade i jemfårelse med hufvud- 
axeln; stammens fårør, hvilka visserligen ofta åro svaga på turionen, 
men alltid starkt utbildade på blomskotten; turionbladens jemfårelsevis 
smala småblad; uddbladens starka och tvåra afsmalnande mot basen; 
det silfvergrå filtluddet, som så karakteristiskt utmårker blomskottens 
") Se andra noten å sida 52, 
”) Jag afser starka, utvecklade exemplar. 
