ofre och turionens yngsta blad; de i regeln något olikformiga, mycket. 
lutande turiontaggarne samt de jemførelsevis små blomknopparne. 
Soka vi nu i F. Areschougs fullståndiga arbete &fver Skandi- 
naviens bjornbårbuskar (Some olsservations etc. Lund 1885—86) någon 
med R. Fioniæ identisk form, så finna vi ingen sådan der sårskildt 
beskrifven. Men jag tror mig med visshet kunna påstå, att vi i 
o&stra Sverige ega en dylik, hvilken ingalunda obekant får nåmnde 
forfattare, af honom blifvit (1. c. pag. 62) omnåmnd med fåljande ord 
»å& peculiar form, growing in the shores of Ostergåtland, viz. at Jons- 
berg, Smedby and Gryt and which is remarkable for its abundance 
of rather small and unequal prickles and very glandulous peduncles. 
may possibly also be referred to R. Balfourianus.” Men enligt min 
mening år den i dessa ord åsyftade formen hvarken hånfårbar till 
min R. divergens”), hvilken af Areschoug anses identisk (1. c. pag. 
61) med R. Balfourianus Blox. ej heller med den senares varietet 
ruderalis F. AÅreschoug, hvilken jag haft tillfålle att iakttaga på 
en af dess typiska lokaler (Ronneby), utan år en ganska tydlig R. 
Fiomwæ. Ty jemfor man denna åstgåta-form med R. Fioniæ och 
fåster sårskildt afseende vid forut framhållna karakterer, så torde 
man finna, att de åfverensståmma med hvarandra ganska noga. 
Tager man derjemte 1 betraktande dfrige, i Friderichsens diagnos 
och beskrifning uppråknade kånnetecken, finner man, att den egent- 
liga skilnaden dem emellan inskrånker sig till blommornas fårg och 
form ,(råda, små hos den svenske, något storre, hvita hos den danske). 
Aterstår blott att nåmna några ord om det blomskott, som 
" jemte det råtta R. Fioniæ af misstag blifvit inlagdt i Nr. 28 af ex- 
siccatverket. Detta forklarar jag, nu så som i min anmålan, utan tvekan 
tillhåra R. divergens, ehuru det ej år ett fullt typiskt sådant. Det 
afviker från R. Fioniæ i fåljande hånseenden: bladen åro på under- 
sidan grona, utan filtludd; blomstållningens sidogrenar åro starkt 
forlångda och bilda den får R. divergens så karakteristiska inflores- 
censen; stammen år nedtill trind, ej fårad; blomknopparne mycket 
stora och ståndarknapparne håriga, allt karakterer, hvari den dfver- 
ensståmmer med R. divergens. Från denna arts vanlige typ afviker 
i fråga varande blomskott genom ovanligt stora blad, hvilkas uddblad 
åro foga vigglika. 
”) Jag bibehåller detta namn får i fråga varande, af mig obestridligen fårst urskildaå 
art, tillis det blifvit satt utom allt tvifvel, att den samma och Æ. Ba/lfourianus Blox. 
åro identiska. Jag anser mig nemligen icke båra frukta namnfårvex:ing med P. J. 
Millers nu måjligen utd&da, såkerligen for alla utom honom sjelf okinde och i 
intet exsiccatverk communicerade R. divergens, hvilken enligt hans egna ord blifvit 
funnen ,,nur an einer einzigen Stelle in cinem Kalksteinbruche bei der Stadt Weis- 
senburg.'” Och skulle någon anklaga mig for bristande respekt mot en ildre auk- 
toritet, ber jag 1) få anfora,Fockes ord (Synopsis pag. 26 och 63): ,,Miller uné 
andere machen aus jeder unte scheidbaren Form eine neue Art, mag sie nun Friichte 
tragen oder nicht, mag sie in einem einzelnen Stock oder in grossen Mengen Vor- 
kommen'' — — — ,,Ich halte die Miillersche Weise zu studieren und beschreiben 
fur eine verfehlte''", 2) påpeka att, såsom man af nedanstående Miiljers beskrifning 
lått ser, hans karakterer passa in på win R. divergens, så att arten af hvar och 
en, som ej har andra skål mot mitt auktorskap till denna art in det hår bemålda, 
kan skrifva Æ. divergens iP. J. Miller) L. M. Neuman, hvarigenom all. måjlig 
rått vederfares den forre. Millers beskrifning (i ,,Fjøra'' pag. 182 år 1858) lyder 
sålunda: ,,Schåssling niederliegend, eckig, mit zahlreichen geraden, nadeligen Stacheln, 
von einigen drisentragenden Stachelborsten untermischt, bosetzt. Blåtter 5- und 3- 
zåhlig mit geJappten Seiten-blåttchen, rundlich, am Grunde nur seicht ausgerandet, 
kurzbespitzt, etwas ungleich eingeschnitten, zacekig gezåhnt, oben mit einer toment- 
artigen Pubeseenz bedeckt, unten grau, weisfilzig. Nebenblitter ei-lanzettlich. Blu- 
thenast reichstachelig und zerstreut stachelborstig oder drisig, wie am Stengel. 
Blithenåstchen theils axelståndig, theils in eine kurze breite Rispe ueber die Ach-- 
seln erhoben, mehr oder weniger ausgesperrt, mehrhbliithig und sehr reichstachelig. 
wie unbehaart. Kelch filzig, an der Basis fein stachelbørstig. Blumenkrone ziem- 
lich klein mit ausgerandeten, weissen Blumenblittern.f 
