46 
en Smule Tekst til for at det kunde publiceres, men som aldrig 
kom videre. Det var denne Evne til at ordne og afslutte, som 
manglede ham. Han havde en Mængde Notitser nedskrevne, 
kunde i Almindelighed ved given Lejlighed trække en umaadelig 
Masse op af Lonimen; men mere blev det ikke til. Han var 
meget belæst i den ældre Literatur og syntes at have haft en 
udmærket Hukommelse. Patres botanici, Linné og de ældre franske 
Morfologer var han uden Tvivl særdeles godt. hjemme i, ligesom 
ogsaa 1 descriptive Arbejder, navnlig over exotiske Floraer, og 
hans Sands for Videnskabens Historie og hans Evne til at anskue- 
liggjøre Episoder og Træk af denne, gjorde det i Reglen meget 
underholdende at samtale med ham om såadanne Emner. Han 
havde et fortræffeligt Fortællertalent og kunde med meget dramatisk 
Liv gjengive Scener og Situationer fr a sine Oplevelser, navnlig 
fra sin Rejse med Galathea; og saa havde han tilmed ofte den 
praktiske Sands, naar han havde frembragt en rigtig god Effekt, 
da pludseligt at bryde Underholdningen af, tage sin Stok og for- 
svinde. Denne Mand, hvis kjæreste Avis var Socialdemokraten, og 
som betragtede de socialdemokratiske Reformer som absolut uund- 
gaaelige, stod med en god Portion af sin Sympathi ovre i det 
faderlige og absolute Regimente, og ligesom hans Ydre var en 
Akademikers, saaledes troer jeg ogsaa, at det egentlig nagede 
ham mere, end han lod sig mærke med, at han efterhaanden kom 
til at staa i et skjævt Forhold til de fleste af sine akademiske 
Kolleger. Da der ved Professor Schjødtes Død for et Par Aar 
siden fra visse Sider blev gjort meget Væsen af denne Mands 
udprægede og konsekvent holdte atheistiske Standpunkt, bemærkede 
Didrichsen, at.det efter hans ret gode Kjendskab til S. meget 
mindre var et Standpunkt, denne ved virkelig indre Selvudvikling 
havde arbejdet sig ind i, end noget, der skyldtes Paavirkningen 
af yngre fanatiske og.nidkjære Omgangsvenner fra hans senere 
Aar. Paa samme Maade troer jeg, at den Stridbarhed og Ufor- 
dragelighed over for bestemte Personer, der desværre var temmelig 
fremtrædende hos D., tildels ogsaa var begrundet i Trediemands 
Paavirkning til forskjellige Tider, noget, der naturligvis ikke 
undskylder denne Mislighed, men tyder mere paa Svaghed i Ka- 
rakteren end paa ondt Sind. D. var sikkert en meget varmt 
følende Mand og havde megen virkelig Sympathi for de smaa og 
fortrykte, ligesom han heller ikke var sen til at lukke Pungen op, 
enten, naar det gjaldt Fattigfolk, eller, naar han derved kunde 
hjælpe en yngre Botaniker til at sætte et Foretagende igjennem. 
Karakteristisk for Mandens gode Villie og Mangel paa praktisk 
Sands var hans private Prisopgaver han eng gang havde fundet 
påa at at sætte ud; disse bleve bedømte af ham selv og honorerede 
af hans egen Lomme, engang til Modtagerens Forskrækkelse under 
et Møde i Botanisk Forening tværs over Bordet midt under Mødet. 
Det formelle var overhovedet -ikke D.s Sag, og hans Afsky for 
det banale førte ham tidt ind i store Formløsheder. Der kunde 
ofte i hans Gemyt være noget overordentlig fint og smukt, under- 
tiden barnligt, til andre Tider kunde han i sine Udtalelser være 
cynisk indtil Modbydelighed. Hvad hans Forhold som Lærer — 
ikke som Docent for Farmacevter eller Medicinere, men som 
Vejleder for de yngre Botanikere — angaaer, da var dette af en 
noget ejendommelig Art; thi vel kunde han ud af sin paa visse 
Omraader ikke saa ringe Erfaring pege paa mangt og meget, som 
kunde vække Interesse og anspore til videre Undersøgelse, - men 
nogen stadig Vejledning blev der ikke givet; man blev saa at sige 
