47 
ladt i Stikken; noget som helst i Retning af at danne Skole, har 
der derfor aldeles ikke været Tale om. Den af de yngre Bota- 
nikere, der satte mest Pris paa D. og holdt længst ud med ham, 
var uden Tvivl Samsøe Lund; han stod i lang Tid i et saadant 
Forhold til D., at hans Glæde ved at sysle med Botaniken for en 
stor Del faldt sammen med Bevidstheden om, at det skete for 
dennes Øjne og under stadig Vexelvirkning med denne. Til Slut- 
ning, efter som D. blev mere og mere steril, maatte ogsaa dette 
Forhold forandre sig noget. De nyere Retninger og Opgaver 
indenfor Botaniken stod D. fjernt, eller hån forholdt sig overlegen 
over for dem; meget af det vilde han have iagttaget selv langt 
tidligere, ja han var ikke langt fra at ville have set det meste 
deraf med sin Tremarks-Loupe som Dreng paa Amager; det, ikke 
at ville anerkjende det nye blev næsten til en fix Ide hos ham. 
Tilbage staar — og det skulde jo synes at være det vigtigste 
— at se, hvilke Spor han har sat sig i Videnskaben som Forfatter, 
men her blive vi hurtig færdige. Hans intensiveste botaniske 
Liv falder i Halvtredserne og vel navnlig i disses første Halvdel, 
som man kan se af Oversigterne over Møderne i Naturhistorisk 
Forening, hvor han en Tid jævnlig optraadte som Foredragsholder 
og bl. a. viste megen Interesse for morfologiske Iagttagelser, som 
der ellers dengang neppe var megen Sands for herhjemme for 
Botanikens Vedkommende; vi har ogsaa fra den Tid nogle smaa 
morfologiske Opsatser af ham i Nat. Forenings videnskabelige 
Meddelelser, hvor ogsaa hans Arbejder i beskrivende Botanik ere 
publicerede; i disse sidste har han opstillet flere ny Slægter, af 
hvilke 2, nemlig Behnia (Asparaginé) og Mostuea (Loganiacé) ere 
bibeholdte i Bentham et Hookers Genera plantarum. I Schjødtes 
Naturhistorisk Tidsskrift paabegyndte han en Afhandling om Bota- 
nikkens Historie i Danmark, hvortil han skal have samlet meget 
Materiale, men hvoraf kun et lille Afsnit blev behandlet. En 
blivende Fortjeneste havde D. ved den Interesse, han i sin bota- 
niske Periode nærede for det botaniske Museums Samlinger, 
navnlig den meget omfattende Samling af Præparater i Spiritus, 
hvis Grundlægger han maa siges at være. 
Politik og socialøkonomiske Betragtninger optog mod Slut- 
ningen af hans Liv mer og mer hans Interesse. Sidste Gang, jeg 
besøgte ham, vel et halvt Aarstid før hans Død, bragte jeg en 
interessant Plante paa Tale, men han viste det halvvejs fra sig 
som noget, der ikke interesserede ham mer. Hvad hans Sprog- 
studier angaaer, der beskjæftigede ham meget og som han vist 
anvendte meget mere Tid paa, end der var gavnligt for den 
Videnskab, han skulde repræsentere, da savner jeg fuldstændig 
Competence til at udtale mig om, hvad Værd de havde. Han 
blev dog nogle Aar før sin Død Medlem af ,,Universitets Jubilæets 
Danske Samfund” til hvis Tidsskrift, ,,Blandinger”, han har givet 
værdifulde Bidrag. D.s Liv, saa vidt angaaer dets ydre Om- 
skiftelser, har jeg ikke omtalt i denne lille Opsats; det er givet i 
Warmings: Den danske botaniske Literatur (Bot. Tidsskr., 12te 
Bind, pag. 190). Kun skal her tilføjes, at han den l1ste Novbr. 
1885 gik af som Professor i Botanik og Direktør for den botaniske 
Have. . O. G. Petersen. 
Den 19%de Oktober 1887 døde Slotsgartner Tyge Rothe. Det 
Tab, Foreningen herved har lidt, er saa meget større, som den 
Afdøde endnu virkede i sin fulde Kraft og havde den varmeste 
Interesse for Botaniken og alle dens Opgaver. Rothe blev født 
