58 
intetsteds skal have ytret sig”), omtaler Forf. de siden Mohls 
Dage bekjendte, stærkt stribede Sejbastcellers Struktur (paa Tvær- 
snit) hos Apocynaceer og Asclepiadaceer m. m. 
Paa Tværsnit af disse kunne, hvad ogsaa Ref. har iagttaget, 
Striberne bemærkes som skarpe Kontaktlinier, der danne skæve 
Vinkler med Lagenes Kontur og følgelig skære Cellernes Radier; 
herved er at bemærke, at disse Kontaktlinier (der altsaa adskille 
de Skruebaand, hvoraf Membranlaget kan tænkes dannet) i to påa 
hinanden følgende Lag enten kunne gaa i modsatte Retninger 
eller, idet de gaa i samme Retning, skære Radien under for- 
skjellige Vinkler; hint fremkommer, naar Membranstriberne krydses, 
dette, naar Stribesystemerne have forskjellig Stejlhed, og i først- 
nævnte Tilfælde vil man ved Hævning eller Sænkning af Mikro- 
skopets Tubus paa heldige Tværsnit se de to op til hinanden stø- 
dende Lag dreje sig om Cellens Centrum i modsatte Retninger —, 
et let forklarligt, men ret ejendommeligt, optisk Fænomen. Wed 
krydsstribede Membraner har altsaa hvert Lag sin særegne mole- 
kylære Struktur. Allerede heraf slutter Forf., at vi i det mindste 
i dette Tilfælde ikke kunne have at gjøre méd et ved Intussus- 
ceptionsvæxt frembragt Strukturforhold. Et andet Fænomen, som 
kan iagttages paa Tværsnit af Sejbastceller af Urtica, fortjener 
ogsaa at paaagtes; her har Forfatteren nemlig set, at de korte, 
ugrenede Porer i første Fortykningslag kunne overdækkes af andre, 
hvis Porer ikke altid korrespondere med førstes, og at man under- 
tiden ogsaa finder andet Lags Porer dækkede af tredie Lag. Ref. 
maa give Forf. Ret i, at Intussusceptions-Teorien næppe formaar 
at forklare Bygningen af en saadan Membran. 
Sejbastcellernes Vægges Tykkelsevæxt har Forf. studeret hos 
ovennævnte Planter, og han er der kommen til det Resultat, at 
først naar Membranens første Fortykningslag har naaet sin endelige 
Tykkelse og faaet sin særegne Struktur (5: Stribning), dannes 
andet Lag som en homogen, ved en tydelig Kontaktlinie fra for- 
rige adskilt Udsondring fra Bastcellens Protoplasma; dersom 
Lagene atter ere sammensatte af Lameller, hvilket ikke behøver 
at være Tilfældet med alle (i samme Membran), taler Sandsyn- 
ligheden for, at ogsaa hver af disse er udskilt af Protoplasmaet 
ved en Nydannelse; Forf. vil dog ikke benægte, at disse Lameller 
mulig i Begyndelsen voxe lidt i Tykkelse ved Intussusception, 
men selve Lagdelingen fremkommer ikke paa anden Maade, end 
den ovenfor skildrede. 
Her stiller Forf. sig nu straks det Spørgsmaal: Hvorledes 
dannes disse konsekutive Lag? Svaret ligger delvis i det oven 
anførte; yderligere kan tilføjes, at de nylig opstaaede Lag ofte 
meget let løsne sig fra (eller maaske virkelig ere usammenhæn- 
gende med [? Ref.]) de tidligere dannede, saa at de ligge som 
ganske selvstændige Nydannelser indkapslede i den gamle Mem- 
bran, og dette, mener Forf., taler nærmest imod Intussusceptions- 
teorien. Men heller ikke af Appositionsteorien føler han sig til- 
fredsstillet, idet der gøres opmærksom paa, at Lagene ifølge denne 
skulle dannes langsomt og i en stadig Kontinuation, ikke ved 
pludselig Udskillelse fra Protoplasmakroppen. Den galvanopla- 
stiske Metaludfældning er et Exempel paa Appositionsvækst: de 
+) Det forekommer Ref. tilgiveligt, at man virkelig har tilskrevet Någeli en 
saadan Mening, da han dog har bragt den lamelløse Membrans Struktur i 
saa nær Forbindelse med Stivelsekornenes netop samtidig med, at han 
hævder disses Væxt ved Intussusception. 
