$4 
Af en af C. Jensen forfattet Efterskrift om Mosvegetationen 
i Grønland meddeles følgende: Den grønlandske Mosflora kunde, 
taget under et, kaldes polar-islandsk, hvis der ikke var den Om- 
stændighed ved Grønland, at det strækker sig fra Christianias 
Bredegrad (60%), saa langt Nord paa, som det hidtil er lykkedes at 
trænge frem, altsaa over 20 Bredegrader. Den sydgrønlandske 
Mosflora i Almindelighed har en Karakter, der nærmest svarer til 
den i det nordligste Norge, der dog ligger omtr. 10? nordligere. 
I Modsætning dertil er Mosvegetationen i det sydlige Grønlands 
dybe og lune Fjorde af en forholdsvis frodig Natur og omfatter 
Arter, der saa lidt høre hjemme i arktiske Egne, at kun den 
Kjendsgjerning, at de findes der, kan retfærdiggjøre at regne dem 
til de arktiske Mosser. Udenfor Fjordene i Sydgrønland faar Mos- 
vegetationen et fuldstændig arktisk Præg, svarende til det i Nord- 
grønland, paa Spidsbergen og Novaja Zemlia. Ejendommelig for 
Mosserne paa disse Steder er det Sammenhold, der findes imellem 
dem, Arterne ere i den Grad blandede imellem hverandre, at det 
er vanskeligt at tage en ren Tue af en enkelt af dem. Nunatak- 
kerne i Indlandsisen og Højdepartierne mellem Fjordene synes 
nærmest at have en arktisk-alpin Mosflora. I den sydlige Del af 
Østgrønland synes Mosfloraen, saa vidt det er muligt at dømme 
af det forholdsvis sparsomme Materiale, at have et meget mere 
arktisk Præg, selv inde i Fjordene, end de tilsvarende Bredegrader 
af Vestgrønland. Skjønt Grønland ligger forholdsvis nær ved det 
amerikanske Fastland, har det dog ikke en eneste af dettes ejen- 
dommelige Mosarter. Af megen Interesse er Mangelen af de i 
Evropa og Nordamerika almindelige Mosser: Hylocomium trique- 
trum, H. loreum, Hypnum cupressiforme, H. cuspidatum, Brachy- 
thecium rutabulum 0. fil. i 
Værket er forsynet med et Register (Pg. 427—443) over de 
latinske Plantenavne. 5.35 
Dr. Ernst Huth: Die Klettpflanzen mit besonderer Beriicksichtigung 
ihrer Verbreitung durch Thiere. (Bibliotheca botanica H. 9). Cassel 
1887. 34 Sider + Register og 78 Træsnit. 
Forf. definerer i sin Indledning Begrebet , Klettpflanzen” som 
saadanne Planter, der paa en eller anden Del er forsynet med 
hageformet krummede Organer, eller Organer, som have Mod- 
hager, tilbagerettede Pigge eller Børster, eller endog blot have 
følelig, bagtil rettet Ruhed. Planter med lige Pigge eller fremad- 
rettede Ruheder medregnes ikke. Som Underafdelinger opstilles 
') Kletterkletten”, ” ,,Schittel- und Schleuderkletten”, ”) ,,Anker- 
kletten”, 2) ,,Bohrkletten" og endelig >) ,,Verschleppungskletted” 
— alle lige uoversættelige paa jævnt Dansk! ,,Kletterkletten”" finde 
vi hos Galium Aparine, Calamus-Arter etc., og de bruges især som 
Støttemidler for svage Stængler, der derved bringes i Stand. til åt 
klavre til Vejrs. Med ,Schittel- und Schleuderklettelf betegnes 
Udvæxter, bestemte til at holde fast i forbigaaende Dyr og, idet 
disse løsrive sig, frembringe en saadan Rystelse af den hele Plante 
eller Frugt, åt Frøene udslynges. Ex.: Martynia, Lappa og flere 
Papilionaceer; hos den første tjener Frugtens lange Horn, hos 
Lappa Kurvdækkets Kroge og hos de sidste den blivende krumme 
Griffel i det nævnte Øjemed. ,.Ankerkletten" ere sjeldne; som 
Exempel anføres kun Trapa. +,Bohrkletten" kaldes de hos Stipa 
og forskjellige Erodiumarter kjendte Vedhæng, som ikke alene 
tjene til Boreapparater, men tillige medvirke ved Spredningen ved 
