159 
Din Bakkes Top vel ei til Skyen rækker; 
Dit Dalstrøg ei er Alpers Afgrund ligt; 
Din Grænse vidt omkring sig ikke strækker; — 
For mig du dog er yndefuldt og rigt. 
Du Gefions Ø imellem Belt og Sunde, 
Med Issefjord og Stevns hvide Fjeld, 
Med grønne Enge og med dunkle Lunde, 
Hvor Flora mildt udstrøer sit Blomstervæld ! 
Vel tusindfold dit rige Sommersmykke 
Mig frydet har i Livets Sorg og Nød. 
Dig elsker jeg — i Uheld og i Lykke! 
Dig elsker jeg — med Troskab til min Død! 
Du Odins Land midt i den danske Have! 
Din bløde Ynde griber dybt mit Sind; 
Fra Svendborg Sund og op til Hofmansgave 
Nu lufter Våarens duftopfyldte Vind. 
Vel måa Enhver din favre Skjønhed hylde, 
Som færdes paa din blomsterklædte Jord. 
Din Lige i vaarfriske Rigdomsfylde 
Vist findes ei i Syd og ei i Nord. 
Du Cimbrers Land hist ud mod Vesterhavet, 
Med Himmelbjerget og med Heden graa! 
Blev du saa blomsterrigt ej just begavet 
Som dine Søstre, store saa som smaa; — 
Dog stolt du strækker dig fra Syd til Norden; 
Dit Hoved naaer til Skagens hvide Gren. 
For ,,Hedens Skjald” et Eden er du vorden; — 
Der hviler han i Fred de trætte Ben. 
Du Kløverblad ved Østersøens Vove: 
Mod Vest saa fladt, mod Øst et snehvidt Fjeld! 
I trende Øer med de grønne Skove, 
Hvor Nattergalen synger høit i Kveld! 
Som trende Perler i et gyldent Smykke 
I straale i de danske Øers Krans. 
I Klinteskovens underfulde Skygge 
Maa vel fortrylles baade Sind og Sans. 
Du Klippe-Ø længst borte imod Østen! 
Din stærke Grund har har fostret stærke Mænd; 
Og hver Gang Vaaren drager ind paa Kysten, 
Du kalder til dig hver Naturens Ven. 
Ei Flora blot med Blomster dig har smykket 
Paa Mark og Eng, i Skove og i Krat; 
Men Pluto har din faste Grundvold bygget 
Og prydet med sin kosteligste Skat. 
O Fædreland! hvad har du maattet lide 
Ved Fjenders Vold og falske Venners Svig! 
Og hvor maa dine bedste Sønner stride 
Mod Mørkets Magter i en indre Krig! 
Hvor mange vandre rundt, som halvt i Blinde! 
For egen smaalig Tarv de virke blot. 
O, maatte snart en bedre Tid oprinde! 
Gid seire Alt, hvad der er smukt og godt! 
H.M, 
