170 
Ja, thi Langes Nr. 14 
Elsker Planterne som faa, 
Trodser Blæst og Regn og Torden, 
Siger: lad os blot gaa paa; 
i: Kun naar Bølgerne gaa høit, 
Mener han, det bli'er for drøit. :;: 
Thi han er ei Ven af Søen, 
Saltenhav er ham en Gru, 
Dog han styre kan til Møen, 
Fi Til ,,skjøn Lise" staaer hans Hu, 
:: Men Bornholm han vender Ryg, 
Søger Ystads Havn saa tryg. :|: 
Bort dog fra den Planteleder, 
Mortensen er meget mer, 
Han er fuld af Vittigheder, 
Lunet man i Øiet seer, 
:|: Viser, Vers og Skjemt og Spøg 
Er for ham saa let som Røg. :|: 
Gode Venner! vi vil sige 
Tak til gamle Mortensen, 
Vi, som dyrke Floras Rige, 
Har i ham en elsket Ven, 
i: Mild og venlig mod enhver 
Er han bleven alle kjær. :;: 
Gid da Livets Træ måa bære 
Rige Frugter påa Din Vei! 
Ja gid denne for Dig være 
Som en blomstersmykket Mai! 
ti: Lykken følge med vor Yen! 
Skaal for gamle Mortensen! :|: 
GG 
Etatsraad Lotze: Mine Herrer! Naar jeg tillader mig at . 
udbede mig Ordet, saa er det, fordi jeg som fordums Elev 
af Professor Lange ønsker at bringe min gamle Lærer en 
varm og oprigtig Tak for den Interesse for den botaniske 
Videnskab, han har vidst at fremkalde ikke blot hos mig, 
men hos alle sine Elever. Vel er det ikke bleven min Lod, 
at kunne gjøre den rene Botanik til mit Studium, men den 
Form, hvorunder jeg dyrker den, skaffer mig saamegen Glæde 
og Tilfredshed, at jeg finder Anledning til idag at bringe 
Professor Lange en Tak for, hvad han har været for mig, 
dels som Lærer i tidligere Dage, som den, der først har 
aabnet mine Øine for Botanikens Herlighed og senere under 
et fortsat Venskab. 
Men jeg vil gaa endnu et Skridt videre og som For- 
mand for Danmarks Apothekerforening bringe Professor Lange 
en varm og oprigtig Tak fra Danmarks Apothekerstand for 
den Dygtighed, Omhu og Interesse, hvormed han har ledet 
