Red 
Botaniker, med hvem han gjør Landgang paa Øer og Kyster 
for at eftersøge Planterne. Han har desuden i mange Aar 
været et virksomt Medlem af vor botaniske Forening, har 
havt Sæde i Bestyrelsen og har leveret flere Bidrag til det 
videnskabelige Tidsskrift. Mine Herrer! Jeg vil bede Dem 
om med mig at drikke en Skaal for Schiøtz. Han leve! 
Sang for Kvinden. 
Mel. Sparsomt i Norden vi Blomster finde. 
Den, som os lærte påa Fod at træde, 
Den. som først kyssed os Kinden saa rød, 
Den, som jo Tåaren tørred og til Glæde 
Kjærligt forvandlet vor Sorg og vor Nød, 
Det var vor Moder, vort Hjerte såa nær, 
Det var vor Moder, vi elske især. 
Øinene milde og Armene bløde, 
Hjertet det store, til Offer beredt, 
Snildhed i Blikket og Stemmen den søde 
Har over hende et Lysskjær jo spredt. 
Ensom og mørk den Bolig vi finde, 
Varme og Ynde den mangler især, 
Hvor ei just færdes den deilige Kvinde, 
Hende vi alle af Hjertet har kjær, 
Hende, såa yndig og mægtig i Nord, 
Hende vi hylde i Sang og i Ord. 
Hjemmet hun skjermer, Hjemmet hun freder; 
Hun bringer Glæde og Trøst, hvor hun gaaer; 
Renhed og Mildhed hun over Livet spreder; 
Altid til Offer rede hun staaer. 
H.G 
Museumsinspecteur Kiærskou holdt følgende Tale for 
Kvinden: in 
Alene sidde nu hjemme 
De sødeste Piger smaa. 
At vi nu have det deiligt 
Og rart, de tænke just paa. 
Alene sidder nu hjemme 
Vor egen Hustru saa kjær. 
Hun nu under Juhbelfesten 
Just er os i Tanken nær. 
Alene sidder nu hjemme 
Vor kjære Søster saa skjøn. 
O, hvem der var med i Aften! 
Hun tænker just paa i Løn. 
