"176 
Hvad er en Botaniker, spør' vi påany: + 
En Mand, som véd sig til Rette at finde, 
Med Flora fra Grønland til Palmernes Ly 
Og som har Forstand paa en Ende at spinde 
Af Hør og af Hamp og som hvis han faar Tamp, 
Og blir vasket af Rescensionernes Svamp, 
:: Slaaer rask igjen. :|: 
Og faaer han en Skalle, han ta'er den med Ro 
Og lader endda som om han var fornøiet 
Thi Diatomeerne, de har faaet to, 
Men saa er i Flint de jo rigtignok røget. 
For saadan en Herre man tager sin Hat a'; 
Som holder en lille Coprinus — Klat a' 
:l: At være Mand. :!: 
En Mand, som et Glas i Apposition 
Vil gjøre frugtbart for sin Organisme 
Ved Intussusceptio i sin Person 
Formedelst en praktisk Rheotropisme. 
Saa saare da Strømmen mod Ganen sig vender 
En ,reizende Wirkung" i alle Ender 
:|: Fornemmer han. :!: 
Saa dingler han ind paa en Hanekro, 
Hvad Huset formaar, resolut rekvirerer; 
Han knap sine egne Øine vil tro, 
Da man ham en Løgkage dristig serverer; 
Og da denne Ret der gaar væmmelig Os a', 
Han meler sin Kage med P. farinosa 
|: Saa glider den. :|: 
Han paa en Raphides sylspidse Naal 
Forsøger at spidde en slikvoren Østers. 
Til Cupulifererne siger han: Skaal! 
Og bryder sig ei om Nepenthes-Røsters 
Raab om en Kande saa dyb og saa stor, 
Han ved, at det er en Carnivor, 
|: Og varer sig. :|: 
Han med Crucifererne staaer sig bra”, 
Vil nødig have det Venskab spoleret, .- 
Thi der falder altid et Bæger a', 
Mens det ham immervæk har kreperet, 
At Silenaceerne altid har vægret 
Sig ved at udlevere Bægret, 
i: — Og det er høit. :|: 
Nu ligemeget i denne Kveld 
Behøver han ikke at gaa til Dianthus, 
Sit Bæger han har, men hør, kan man vel 
Med Rette ham kalde idag for Galanthus, 
Spørg Damerne — au! her er jo ingen 
Nei Fyren er — og det er Tingen — 
:j: En Filix mas. :|: 
Hektor. 
