38 
En smal bjergfuld Kyst uden Skov, kun med lidt Krat, 
mest af Pil, El og Ene, sydligst ogsaa Birk, ellers med vex- 
lende Græsmark, Eng, Hede og nøgne Klipper, er jo alt, hvad 
Grønland byder Fugle til Bolig. Landets Indre er jo dækket af 
Is. Kysten er jo til næsten alle Sider omsluttet af bredt Hav, 
der en lang Tid af Aaret enten er tilfrosset eller dog fyldt af 
Is. At Grønlands faste Fugleverden er fattig paa Arter, er 
derfor en Selvfølge. Skovfugle, der i mange andre lige såa 
nordlige Lande udgjøre en væsenlig Del af Fugleverdenen, 
mangle helt; af Landfugle findes kun enkelte Arter, der ere 
vante til at leve paa aabent Land. Den allerstørste Del af 
Fuglelivet er bunden til Stranden; trods sin Størrelse har 
Grønland i Henseende til sin Fugleverden en ikke ringe Lighed 
med en lille afsides Ø. Havet udnyttes af en Vrimmel af Fugle 
af forholdsvis mange Arter; fra Havets Overflade samle Maager 
og Stormfugle alt muligt op; under Vandet fange Alkefugle, 
Lommer og Skarv de frit svømmende Krebsdyr og Fiske; fra 
Havets Bund hentes Skaldyr af Dykænder; Søfuglene igjen tjene 
tildels til Føde for Havørn, Falk og Ravn. 
For at en Fugl til Stadighed skal kunne finde sig tilrette 
i et saa ublidt Land som Grønland, kræves, at den har særlige 
Egenskaber. Grønlands faste Fugleverden er et Udvalg af de 
ypperst udviklede af de nordlige Egnes Fugle. 
Størst ere de Fordringer, der stilles til de Arter, der ikke 
om Vinteren forlade Landet; størst igjen ere de Krav, der 
stilles til dem, der overvintre selv i Nord-Grønland. 
Der er blandt de grønlandske Fugle vist ingen, der ikke 
ved Lejlighed maa vandre bort fra sin Føde-Egn; men nogle 
