50 
svale og den Store Skraape (Procellaria leucorrhoa, Puffinus 
major) lignende Egenskaber som den; men begge ere spinklere. 
Om Vinteren færdes de over Havet længere mod Syd. Ingen 
af dem har Stormfuglens lyse Farve. 
Præstekrave, Stenvender, Islandsk Ryle og Selning (Ægra- 
litis hiaticula, Strepsilas interpres, Tringa canutus, Calidris 
arenarta) ere udrustede paa lignende Maade som den Sortgraa 
Ryle, hvis nære Slægtninge de ere; men dens Evne til at finde 
sig i Grønlands Vinter have de ikke. Deres hurtige, udholdende 
Flugt sætter dem istand til at udnytte den korte grønlandske 
Sommer, til i rette Tid at naa deres Ynglepladser, selv i den 
nordligste Del af Landet, og til åt forsvinde igjen, førend 
Vinteren kommer. Af Føde er der tilstrækkeligt for dem, 
Orme, Krebsdyr, Insektlarver 0. s. v., ved Bredderne baade af 
det salte og det ferske Vand. 
Odinshane og Thorshane (Phalaropus hyperboreus, Ph. 
fulicarius) ere endnu spinklere Skabninger end de andre grøn- 
landske Ryler; men et Fortrin have de i deres Svømme-Evne ; 
de kunne finde Føden ogsaa ude paa Havet, hvor de paa Over- 
fladen kunne opsamle smaa Krebsdyr o. s. v. Nogen særlig 
Frygt for Is have de ikke, lige såa lidt som de andre grøn- 
landske Fugle; men en Grund til at indfinde sig sent om 
Foraaret have de i deres Forkjærlighed for Indsøer, ved hvis 
Bredder de helst have deres Rede. 
Den Kløfthalede Maage (Larus sabini) er den mindste af 
de Maager, der stadig yngle i Grønland, og nogen særlig Til- 
lempning til højnordiske Forhold har den tilsyneladende ikke ; 
men i Hovedsagen er den stillet under lignende Vilkaar som 
de andre Maager; maaske er den nok såa god en Flyver som 
de fleste andre. 
Havternen (Sterna macrura) er vel blandt Maagefamiliens 
ypperste Medlemmer, uddannet som Flyver som kun faa andre, 
med usædvanlig lange spidse Vinger og lang kløftet Hale, saa 
hjemme i Luften, at den kun sjelden faar Brug for Fødderne, 
