SI 
5.… Tadorna casarca (L.). Rustand. 
Tadorna casarca: Vanhåffen, Verhandl. Ges. f. Erdkunde, Berlin, XX, 
1893, p. 460. — Winge, Vidensk. Medd. 1894, p. 68. og 1895, p. 63. 
j Tadorna casarca (L.): Dresser, Birds of Europe, VI, 1875. — Casarca 
rutila (Pall.): Salvadori, Catal. Birds Brit. Mus. XXVII, 1895. 
Rustanden viste sig flere Steder paa Grønlands Vestkyst i 
115992: 
En blev skudt ved Augpalartok, NØ. for Upernivik, i Som- 
meren 1892, og Skindet, bestemt for Fencker, blev dér set af Van- 
håffen; senere er det af Fencker skjænket Museet i Kjøbenhavn. 
Det er af en gammel Hun i slidt og afbleget Dragt, men ellers 
uden Fejl. En anden blev samme Aar skudt i samme Egn, en 
tredje ved Ritenbenk og en fjerde i Syd-Grønland; ogsaa disse tre 
ere med Fencker's Samling komne til Museet; de synes alle at være 
Hunner og ligne alle den første. 
Årten, ogsaa Slægten, er europæisk-asiatisk. Dens nærmeste 
Hjemsteder ere i Syd-Europa, især mod Sydøst. Men i 1892—93 
synes den at have givet sig paa Vandring mod Nordvest. Talrig 
viste den sig ved de Britiske Øer (mange Oplysninger om dens 
Forekomst dér findes i The Zoologist for 1892—94, især samlede 
i en Afhandling af Ogilvie: On the recent occurrence in the British 
Islands of the Ruddy Sheldrake, i Zoologist, 3 ser., vol. XVI, 1892, 
p: 392—398), nogle kom til Norge (Collett, Nyt Mag. f. Naturv., 
Bd. XXV, 1894, p. 269), to Flokke naaede Island (Winge, Vidensk. 
Medd. 1893, p. 77, og 1894, p. 68); en Flok iagttoges ogsaa i 
Danmark (Winge, Vidensk. Medd. 1394, p. 68). Arten holdes ofte 
tæmmet i Vest-Europa, vist især i England, og det ligger derfor 
nær at tænke paa Undslipning fra Fangenskab; men derom kan 
der i dette Tilfælde neppe være Tale, at dømme efter den Mængde, 
hvori Rustænder viste sig i det frie de paagjeldende Aar. Snarest 
har der virkelig fundet en Udvandring Sted fra Sydøst-Europa eller 
fra Asien, og Upernivik er da det nordligste og vestligste Sted, 
hvortil Rustanden af egen Drift er kommen. 
6. Cygnus musicus Bechst. Sangsvane. 
Cygnus musicus Bechst.: Graah, Rejse til Østkysten af Grønland, 1832, 
p. 194. — Cygnus melanorhynchus: Reinhardt sen., Vidensk. Selsk. Skr. 
VII, 1838, p. 94. — Holbøll, Naturhist. Tidsskr., Bd. 4, 1843, p. 432. — Id., 
Zeitschr. f. d. ges. Naturw., Bd. 3, 1854, p. 425. — Cygnus ferus Ray: Rein- 
hardt jun., Ibis 1861, p. 13. — (Holm, Medd. om Grønl., 10de Hefte, 1888, 
XXL 6 
