94 
15. Somateria mollissima (L.) typica & var. v-nigrum Gray. 
Ederfugl. 
Anas mollissima L.: Fabricius, Fauna ,Groenl., 1780, p. 68. — Soma- 
teria mollissima: Holbøll, Naturhist. Tidsskr., Bd. 4, 1843, p. 445. 
Somateria mollissima (L.) etc.: Dresser, Birds of Europe, VI, 1871. 
Somateria mollissima (L.) & S. dresseri Sharpe & S. v-migrum Gray: 
Baird, Brewer, Ridgway, Water Birds of N. Amer., Il, 1884. — Somateria 
mollissima & S. mollissima dresseri & S. v-nigrum: Coues, Key N. Amer. 
Birds, 1884. — Somateria mollissima (L.) & S. mollissima borealis Brehm 
& S. dresseri Sharpe & S. v-nigra Gray: Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 
1887. — Somateria mollissima (L.) & S. dressert Sharpe & &. v-nigrum 
Gray: Salvadori, Catal. Birds Brit. Mus. XXVII, 1895. 
Vestgrønlandsk. For begge Kjøn haves Navnet Mitek, der vel maa af- 
ledes af Mipok, sætter sig, et Ord, der bruges om Fugle, der dale ned i 
Flugten og sætte sig paa Land eller Vand; maaske Ederfuglens Vane saa 
jevnlig at flyve flokkevis fra Sted til andet og sætte sig for at søge Føde 
har været Grund for Navnet. Den voxne Han i Foraarsdragt kaldes Amaulik, 
af Amaut, en Barnepels (hvori Grønlænderinderne bære deres Børn), fordi 
"dens Farvetegning paa Ryggen minder om en langhættet Amaut (sammenl. 
Emberiza mivalis). Den unge Han hedder Amauliksak. Hunnen kaldes 
Arnauiak, en Hunfugl, eller Siorartok, den langnæbede eller langpandede, 
i Modsætning til $. spectabilis. (Fabricius) — Avok, efter Stemmen. 
(Graah, Rink, Helms.) — Østgrønlandsk. = Malersertak,  Ugpatekortok. 
(Rink.) 
De grønlandske Ederfugle ere aldeles overvejende af en 
Race, der saa godt som ikke er til at skjelne fra den typiske 
europæiske. Noget der ganske stemmer med Racen var. 
dressert, er ikke fundet. Derimod er der set flere af Racen 
var. v-nigrum. 
Den sædvanlige grønlandske Ederfugl henføres undertiden 
til en egen Race, ,Somateria mollissima borealis Brehm" , der 
foruden i Grønland skulde findes i det øvrige af det østlige 
arktiske Nord-Amerika, mod Syd, om Sommeren, til det nord- 
lige Labrador. Den skulde afvige fra den sædvanlige europæiske 
Ederfugl ved at have svagere Næb; Hannen skulde ogsaa have 
stærkere krummede inderste Armsvingfjer, renere gul Farve 
paa Næbets og Pandens ,Voxhudf og svagere gullig Farve påa 
Brystet. Det kan maaske siges, at de foreliggende grønlandske 
Ederfugle, der næsten alle ere fra Vest-Grønland, som oftest 
have noget mindre Næb end de foreliggende europæiske; men 
