99 
Ederfuglen yngler almindelig langs baade Vest-, Øst- 
og Nordkyst. Langs den danske Del af Vestkysten, siger Hol- 
bøll, findes den vel som ynglende lige fra Sydspidsen, men 
først mellem 63” og 64” er den at se i nogen Mængde i Yngle- 
tiden; mellem 65/2? og 69”? tiltager de ynglende Fugles Tal 
endnu mere; mellem 69” og 71” er der næsten ingen Øer, og 
Ederfuglen er der atter sjelden; men i Upernivik-Egnen, mellem 
72” og 737, bliver den igjen almindelig. Kun enkelte Eder- 
fugle blive om Vinteren i Nord-Grønland; de fleste vandre i 
September og Oktober mod Syd for at overvintre i Syd-Grøn- 
land, og i April begynder Tilbagetrækket, der varer til henimod 
Slutningen af Maj, efter Holbøll; i de nordligste Egne kan 
Gjenkomsten være endnu senere. ,Ved det aarlige Træk syd- 
efter", skriver Holbøll, ,flyve Fuglene ikke i meget store Flokke, 
men de samle sig påa visse Steder i umaadelig Mængde; paa disse 
Steder haves stor Overflødighed af Føde for dem, og de bedække 
der ofte Havet, i Ordets bogstavelige Forstand. Jeg overdriver 
sikkert ikke, naar jeg siger, at disse Flokke ofte bestaa af flere 
hundrede tusinde." ,Ved Trækket nordefter om Foraaret flyve de 
ofte i uhyre store Flokke, og det hændes da undertiden, at man kan 
lade og affyre sin Flint flere Gange, før Flokken er passeret.” 
Baade inde i Fjordene og ved den aabne Kyst færdes Eder- 
fuglen; ikke sjelden kan den ogsaa sees temmelig langt tilsøs, 
utvivlsomt især hvor der er grunde Steder i Havet. Udenfor 
Yngletiden er der mange, der daglig trække ind i og ud af 
Fjordene, ind om Aftenen, ud om Morgenen. Føden henter 
den fra Havbunden; væsenligst lever den af Muslinger og andre 
Bløddyr, som T'ellina, Modiolaria, Saæxicava, Margarita, Bucci- 
mum og Bela, ogsaa af Krabber og Søpindsvin; under- 
tiden tager den smaa Åscidier og Fiske-Rogn, men saa godt 
som aldrig Fiske. Den skal, efter Holbøll, neppe kunne dykke 
dybere end 25 Favne og i det højeste være 6 Minutter under 
Vandet, oftest 2 til 3 Minutter. Til Ynglepladser vælger den 
7 
