194 
(Larus tridactylus.) 
hele Sommeren yderst almindelig mdtil 1lte Oktober, da den ret 
pludselig forsvandt, saa at kun enkelte saaes i de følgende Dage. 
»Saavel langs Kysten som ved Årsuk saa man den jevnlig trække 
i hundrede- og tusindevis til og fra Ynglepladserne Morgen og 
Aften, medens der i Yngletiden fandtes faa eller ingen midt paa 
Dagen ved Kysten. Aftentrækket varede ofte til Kl. 10. Fuglene 
tilbragte saa Natten tilsøs, enten hvilende paa Vandet eller siddende 
tæt sammenpakkede paa Isstykker, ofte sikkert indtil 10 Mil fra 
deres Ynglepladser. Af og til fiskede de undervejs. Vejen for 
Trækket syntes ikke hver Aften at være ganske den samme. Hvad 
man saaledes fandt trækkende, var saa godt som udelukkende gamle 
Fugle. Da de unge Fugle vare udfløjne i Slutningen af August, 
saaes de sammen med de gamle langs Kysten paa bestemte Steder, 
mest udfor Fjordmundingerne. Ofte fandtes Fuglene i September 
og Oktober i uhyre Flokke og fulgte nu mest Sæler og Hvaler, 
men havde intet regelmæssigt Træk; undertiden saaes neppe en 
inde paa Fjorden, og i Løbet af et Par Timer trak saa Tusinder 
ind for ofte at forsvinde lige saa hurtig.” 
I Frederikshaab-Egnen kjendte Fabricius, som meddelt i hans 
Haandskrift, kun to Ynglepladser, i Narsalik Fjord, mod Syd, og i 
Kagsit (Kakse) Fjord, mod Nord. — Raben nævner den i Som- 
meren 1823 som ynglende i Tusindtal, sammen med Graamaager, 
påa Fjelde 1 Kuanersok-Fjord ved Frederikshaab. — Et Ynglested 
i Kuanersok-Fjord nævnes ogsaa af Jørgensen, i hans Dagbog for 
1842... Andre Taterat-Fjelde kjendte han i Kangerdluarsuk-Fjord, 
Nord for Frederikshaab, og lidt Nord for Illularsuk, Syd for 
Frederikshaab. 
Ved Agdlumersat-Fjord (Bjørnesund) og ved Fiskenæs-Fjord 
findes Taterat-Fjelde, meddeler O. V. Kielsen i Brev fra 1837, i 
Agdlumersat-Fjord endogsaa et meget stort. I 1836 havde Riderne 
hverken Æg eller Unger paa disse Fjelde, skjønt de vare der i 
største Mængde; Grønlænderne havde aldrig oplevet det før; ,om 
Sommerens Slethed eller andre ubekjendte Ting ere Aarsag heri, 
véd jeg ikke.” I 1837 indfandt Riderne sig igjen i uhyre Mængde 
og begyndte at lægge Æg som sædvanlig. — Finsch nævner Skind 
fra Fiskenæs tagne i Juli, August og Oktober. 
Ved Godthaab-Fjord yngler den i stor Mængde paa adskillige 
Steder. — Giesecke nævner under 3dje August 1808 en stejl 
Granit-Fjeldvæg, dybt inde i Fjorden, paa Nordsiden, som Yngle- 
plads for Skarv og Ride, hvorefter den havde Navnet Taterat. 
