210 
(Lestris longicauda.) 
Stercorariwus parasiticus (L.): Dresser, Birds of Europe, VIII, 1876. — 
Stercorarius longicaudus Vieill.: Baird, Brewer, Ridgway, Water Birds of 
N. Amer., II, 1884. — Stercorarius buffoni: Coues, Key N. Amer. Birds, 1884. 
— Stercorarius longicaudus Vieill.: Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. 
— Stercorarius parasiticus (L.): Saunders, Catal. Birds Brit. Mus. XXV, 1896. 
15 grønlandske Skind foreligge, deraf de 13 af udfarvede 
eller næsten udfaryvede Fugle. De vise ganske lignende Forskjel- 
ligheder som Skindene af L. parasitica. Af de udvoxne Fugle 
er en næsten helt sodbrun, kun med svag Antydning af gult 
Baand om Halsen; en er sodbrun, med tydelig mørkere Hætte, 
med svagt gulligt Baand om Halsen og med hvidlig Bug; fem ere 
sodbrune med mørkere Hætte, bredt hvidgult Baand om Halsen 
og det meste af Undersiden hvidt; sex have den Farvetegning, 
der regnes for den typiske. Af de to unge Fugle i baandet 
Dragt er en mørk og en lys. — Mellemfoden hos de voxne 
Fugle er blaalig, dog ofte med større eller mindre sorte Pletter: 
selve Foden er sort. 
(Trods Artens store Foranderlighed og dens store Lighed med 
L. parasitica har der, for de grønlandske Fugles Vedkommende, 
ikke været nogen Vanskelighed ved at kjende den. Dens Ejendom- 
meligheder, at have et mindre Næb med kortere Voxhud, og at have 
hvidt Skaft kun paa de to yderste Svingfjer, have altid været vel 
udprægede. De gamle Fugle kunne desuden kjendes paa de endnu 
længere spidse Halefjer og paa den, væsenligst, blaalige Mellemfod. 
I den typiske Dragt kan den ogsaa kjendes paa den lysere graa 
Farve og paa, at Bugen bagtil er graa, ikke næsten helt hvid.) 
Den Lille Kjove yngler påa den nordlige Del af Vest- og 
Østkyst og paa Nordkysten; Syd for 68” skal den kun sjelden 
sees ved Kysten. Den synes at være fuldstændig Trækfugl. 
Holbøll havde ikke set den jage andre Fugle; derimod såa han 
den fiske paa lignende Maade som Ternerne, og i dens Spiserør 
fandt han Levninger af Fiske og Krebsdyr; hvor Lemminger 
findes, skal den for en stor Del leve af dem, som det iagttoges 
af Feilden og Greely paa Grinnell-Land ; ogsaa Planteføde skal 
den æde. Den yngler i Selskab og skal, efter Holbøll, næsten 
altid sees flokkevis. 
