214 
(Lestris catarrhactes.) 
Storkjoven er kun nogle faa Gange set ved Grønlands 
Kyst. 
Den er først nævnet som grønlandsk af Raben, der i 1823 
havde set en enkelt over Havet nær Grønland. Holbøll havde to Gange 
set den ved Grønlands Sydkyst, skriver han i 1840. I 1881 blev 
en skudt ved Umanak og af Møldrup sendt til Museet. 
Arten er nordatlantisk, kun lidt vandrende, ynglende paa Shet- 
landsøerne, Færøerne, Island og maaske ved Hudson-Strædet. 
75... Cepphus grylle (L.).  Tejste. 
Uria grylle (Lx: Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 92. — Holbøll, 
Naturhist. Tidsskr., Bd. 4, 1843, p. 453. 
Uria grylle (L.) & U. mandti Licht.: Dresser, Birds of Europe, VIII, 
1877. — Cepphus mandtri (Licht.) & C. grylle (L.) & C. motzfeldi (Benicken): 
Baird, Brewer, Ridgway, Water Birds of N. Amer., II, 1884. — Uria grylle: 
Coues, Key N. Amer. Birds, 1884. — Cepphus mandtu (Licht.) & C. grylle (L.) 
& C. motzfeldi (Benicken): Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. 
Vestgrønlandsk. Dens Navn Serbak, som Nord-Grønlænderne sige, eller 
Sergvak, som Syd-Grønlænderne udtale det, skal vist betyde en Strømfugl, 
af Sargbak eller Sargvak, en Strøm; Navnet har den vel faaet, enten fordi 
den mest opholder sig ved stride Strømme, eller fordi den selv er saa strid 
som en Strøm, da den hurtig véd at sno sig fra sin Fjende og er vanskeligere 
end de fleste andre Fugle at faa fanget med Søfuglepilen. Om Sommeren 
kaldes den ogsaa Kernektungojuk eller Kernektarsuk, den lille sortblevne, 
fordi den da er sortest, og om Vinteren Kakortungojuk, den lille hvidblevne, 
fordi den da er mest hvidblakket. (Fabricius.) — Serfak. (Rink, Helms.) — 
Østgrønlandsk. Kuparmiok: Revnebeboer. (Rink.) 
De fleste grønlandske Tejster synes at være en Slags 
Mellemformer mellem den typiske Race og ,var. mandtit. 
Blandt Tejsterne fra Atlanterhavets Kyster søger man oftest 
at skjelne to Former: Cepphus grylle typicus, en mere sydlig 
Form, med forholdsvis svært Næb og med en anselig sort Teg- 
ning ved Grunden af de største af Fjerene i Vingens hvide 
Skulderplet, og var. mandtii, en mere nordlig Form, ofte regnet 
for egen Art, med tyndt Næb og med de nævnte Fjer helt, eller 
næsten helt, hvide (se især Stejneger: Remarks on the species 
of the genus Cepphus; Proceed. U. S. Nat. Mus., vol. VII, 1884, 
p. 210—229). Om begge ,Arter" siges,.at de findes i Grøn- 
land. Men Holbøll har Ret, naar han skriver: , U. grylle varierer 
særdeles meget, saavel i Næbets Størrelse som i dets Bygning ; 
