FG) 
wo 
SE 
Flok som oftest paa 200 til 300 Fugle, alle 1 samme Retning; 
henved en halv Million Søkonger mentes at være sete fra Skibet i 
Løbet af 12 Timer. — Tilsyneladelsen er gaadefuld, paa den 
Aarstid; maaske det snarest har været Flokke af ikke-ynglende 
Fugle. 
I Drivisen udfor Østkysten har ogsaa Bay set den i Sommer- 
tiden 1 næsten uforklarlig Mængde.  ,Allerede den første Dag, 
»Hekla” stod ind i Isen, den 21de Juni 1891 paa c. 68” 10” N.Br., 
13? V.L., blev den set i temmelig stor Mængde, og den var en af 
de talrigste Fuglearter (i Randen af Drivisen) indtil et Stykke Nord 
for Jan Mayen, da den pludselig forsvandt. Den blev, naar und- 
tages en enkelt, først set igjen den 27de Juli, da den optraadte i 
Masse lige saa pludselig, som den var forsvunden; det var paa 
129 27 N:Br., 199756" V.EV altsaa mde'under Land." 1% Mærkeligt 
er det, at Arctica alle paa en Aarstid, da man skulde antage, at 
den opholdt sig i Nærheden af Kysterne for at yngle, kan træffes 
saa langt fra Land, som den blev truffen den 21de Juni 1891, 
nemlig i en Afstand af ca. 35 Mil fra nærmeste Land, Island." 
»Saafremt man antager, at det er Fugle, der ikke yngle det Aar, 
maa man rigtignok forbavses over den Masse, hvori de optræde.” 
I Drivisen udfor den nordlige Del af Østkysten, men ikke ved 
selve Kysten, blev den oftere set af Deltagerne i ,Germania"- og 
»Hansa"-Rejsen, 1869—70, første Gang ved Isgrændsen paa 74, 
ide August 1869. 
Nogle faa Knogler fra en gammel eskimoisk Kjøkkenmødding 
ved Nusak, paa Nugsuak-Halvø, haves i Museet. 
Årten er nordatlantisk, ynglende højt mod Nord, kun lidt 
vandrende. Den yngler ogsaa paa Grimsey Nord for Island, paa 
Jan Mayen og Spitsbergen. 
79. Alca torda L. Ålk. 
Alca torda L.: Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 78. — Holbøll, 
Naturhist. Tidsskr., Bd. 4, 1843, p. 457. 
Alca torda L.: Dresser, Birds of Europe, VIII, 1877. — Baird, Brewer, 
Ridgway, Water Birds of N. Amer., II, 1884. — Utamania torda: Coues, Key 
N. Amer. Birds, 1884. — Alca torda L.: Ridgway, Manual N.Amer. Birds, 
1887. 
Vestgrønlandsk.  Akparnak, en sjeldnere Akpa (Uria arra), kaldes 
den i Syd-Grønland, Akpartluk, en hæslig Akpa, i Nord-Grønland. (Fabricius.) 
Mellem grønlandske, færøiske og danske Alke er ingen For- 
skjel at finde. 
