236 
(Alca impennis.) 
klædt med indadvendte smaa Kirteltænder, omtrent 22 1 Tal; langt 
bag dem følger efter en glat Fordybning en ægformet stor Forhøj- 
ning, der er delt i to ved en dyb Længde-Skramme (9: Luftrørets 
Munding), hvis bageste Fløje ere overvoxede med en Del tiltrykte 
smaa indadvendte Kirteltænder. (Tungen har altsaa været næsten 
ganske som hos A/ca torda, saaledes som det ogsaa sees paa de 
anatomiske Præparater af to islandske Gejrfugle, der findes 1 Museet 
i Kjøbenhavn.) 
Gejrfuglen kom, før sin Udryddelse, som aarlig Gjæst til 
Grønland Eftersommer og Forvinter, vistnok paa Strejftog, efter 
Yngletiden, fra sine nærmeste større Ynglesteder, ved New- 
foundland 0. s. v. Ved Grønlands Kyst har den dog maaske 
ogsaa ynglet i ringe Tal, stadig eller af og til. 
Den ældste Efterretning om Gejrfuglen som grønlandsk inde- 
holdes i Bjørn Jonssøn's Fortælling om Islænderen Latra-Clemens, 
der ved Aar 1590 saa en Baad blive fyldt med Gejrfugle, som 
toges paa Gunnbjørn-Skjærene ved Grønlands Østkyst. Vel sagtens 
har Gejrfuglen dér haft en Yngleplads. 
Fra Egede, Cranz og Glahn haves kun tarvelig Underretning. 
— Men Fabricius giver, især i sit Haandskrift, udførlig Oplysning 
om Gejrfuglens Færden i Egnen ved Frederikshaab, efter de Er- 
faringer, han havde samlet 1 Aarene 1768—74. Han siger om 
den, at den næsten kun viste sig 1 Tiden fra .September til Januar, 
undertiden i temmelig stor Mængde, men de fleste Vintre kun faa- 
tallig, næsten altid langt tilsøs, meget sjelden imellem Landene og 
aldrig paa Land; oftest saa man unge Fugle. Hvor den ynglede, 
vidste man ikke; Grønlænderne havde aldrig set dens Rede, skjønt 
de fartede rundt til næsten alle omliggende Øer; kun var der nogle 
meget afsides Steder, hvortil man ikke kom, og dér mente man, at 
den maatte yngle paa bratte Klipper mod Havet; ,at dens Yngle- 
steder ej maa være saa ganske langt borte, men at nogle maa 
yngle paa en eller anden folkeløs Udhavs-Ø langt vester ude, sluttes 
deraf, at man i August Maaned træffer undertiden imellem Landene 
Unger, der endnu have Dun, altsaa ej kunne være komne langt fra 
over det vilde Hav"; i Fauna Groenlandica nævner Fabricius end- 
ogsaa en Unge, kun klædt med graa Dun, der mentes at være 
nogle faa Dage gammel, set i August. (Det er maaske ikke umu- 
ligt, at Haandskriftets Udtryk: ,Unger, der endnu have Dun" 
støttes paa denne ene lille Dununge.) Til Føde havde den Cottus 
