groenlandicus og Cyclopterus lumpus, ,hvilke den henter fra Dybet, 
sønderriver med sit skarpe Næb og æder; ventelig og andre Fiske 
af denne Størrelse" (ogsaa om Cepphus grylle siges, at den sønder- 
slider de Fiske, som den har fanget, men finder for store til at 
sluge hele); i Maven paa den omtalte Dununge havde Fabricius 
derimod fundet Dele af Planter, der voxe paa Klipper ved Havet: 
»inqve illo inveni rhodiolam roseam et alia vegetabilia, qvæ littori- 
bus præruptis crescere solent, non autem pisces.”  ,Dens Skrig er 
undertiden grovt skjeldende og hæst, undertiden pibende. Den bider 
stærkt om sig, naar den ser sig fangen. Naar disse Fugle ere 
nylig komne under Landet, ere nogle af dem, maaske de unge, 
meget dumme og tamme, men andre, maaske de ældre, ej gode at 
indhente". Grønlænderne slutte sig sammen i Flok for at jage 
Gejrfuglen, ,0g da den alene kan dykke under og ej flyve, passe 
de paa at skrige, saa snart den kommer op at trække Luft, paa 
det den skal blive forskrækket, holde sig længere under Vandet og 
blive saaledes snarere udmattet, da de endelig komme den saa nær, 
at de kunne slaa Pilen i den; dog kan den holde temmelig længe 
ud.” Den havde for Grønlænderne ikke ringe Værd (som Fabricius 
foruden i sit Haandskrift siger i Vidensk. Selsk. Skrifter, 6te Bind): 
Skindet brugtes til Fuglehams-Pelse, der især om Vinteren bæres 
nærmest Kroppen; Kjød og Indvolde spistes; Fedtet, ,som ej er 
lidet" , spistes og brugtes i Lamper; Føddernes sorte Hud brugtes 
til Pynt at sy paa de hvide Sælskinds-Poser, som Grønlænderne 
have i Teltene at gjemme et og andet i. Ogsaa Kolonisterne brugte 
Skindet baade til Foder under Klæder og til Sengetæpper. Det 
grønlandske Navn Isarokitsok, stumpvinget, ,passer sig helt vel til 
denne Fugl".  ,Kolonisterne kalde den Hesteprangeren”. — Der 
kan selvfølgelig, efter hvad der foreligger, tvivles om, at Gejrfuglen 
har ynglet ved Grønlands Kyst paa Fabricius' Tid. Det vilde jo 
være forunderligt, at man ikke skulde have set mere til den, hvis 
der virkelig havde været Ynglesteder, og det vilde være usandsyn- 
ligt, at Grønlænderne ikke skulde have fundet Stederne. Og hvad 
Eabricius siger om Dunungen, tagen i August, med Plante-Dele i 
Maven, er jo ogsaa i flere Henseender paafaldende, saa paafaldende, 
at det er med god Grund, at Steenstrup, der i det hele ikke tror 
paa Gejrfuglens Ynglen ved Grønland, har udtalt som sin Tanke, at 
det ,aldeles ikke har været nogen Unge af Alca impennis, men af 
en eller anden større Fugl, hvis Unge har været Fabricius ube- 
kjendt" (Vidensk. Medd. 1855, p. 41); Gejrfuglen ynglede ellers 
