(8527 
vSg 
1884. — Falco peregrinus Tunst. & F. peregrinus anatum (Bonap.), etc.: 
Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. 
De grønlandske Vandrefalke ere sikkert af den amerikanske 
Race var. anatum, der dog ikke er fast skilt fra den typiske 
europæiske. — Af de 15 foreliggende grønlandske Skind ere 9 
af voxne og 6 af unge Fugle. Af de ni Skind af voxne er der 
vel kun fire, hvis Bryst er ganske eller næsten ganske uden 
Længdepletter som hos den ægteste var. anatum; men hos de 
andre findes kun nogle faa ganske smalle Længdepletter nederst 
paa Brystet, som det ogsaa ofte findes hos var. anatum, 
medens den typiske europæiske F. peregrinus oftest har Brystet 
mere længdeplettet; der er dog blandt Museets europæiske 
Vandrefalke nogle, der ogsaa kun have ganske faa Pletter 
nederst paa Brystet, og som i det hele neppe ere til at skjelne 
fra de grønlandske. De unge grønlandske Vandrefalke ere der- 
imod oftest mere forskjellige fra de unge europæiske; de kunne 
være omtrent lige saa lyse som de europæiske; men de pleje 
at udmærke sig ved deres paafaldende mørkere, dybt sorte Farve 
paa Oversiden af Hovedet og paa Ryg og Vinger og ved noget 
mørkere Farve paa Undersidens Længdepletter. Ganske lignende 
mørke unge Fugle haves i Museet fra de Vestindiske Øer og 
fra Chile. 
Der findes desuden baade hos de gamle og hos de unge grøn- 
landske Vandrefalke ret betydelige Forskjelligheder enkeltvis. 
Hovedets Overside kan være mere eller mindre mørk hos de voxne, 
blaalig eller oftest næsten sort. Hos de unge kunne de sorte Fjer 
paa Hovedets Overside være mere eller mindre kantede med gullige 
Kande; en lys Stribe over Øjet kan findes eller mangle, 0. s. v. 
Vandrefalken er ikke sjelden som ynglende langs Grøn- 
lands Vestkyst, baade i Syd og Nord. Som Trækfugl skal den, 
i hvert Fald oftest, komme forholdsvis sent til Landet, og den 
vandrer igjen bort i Oktober. Særlig jager den Snespurve. 
Æg skulle være fundne fra 13de April til låde Juni. 
Fra Julianehaab har Museet modtaget Skind i 1838 og Æg i 
1849, 56 og 61. — I Egnen om Julianehaab saa Bruun den ofte 
