250 
(Falco gyrfalco.) 
De grønlandske Jagtfalke kunne henføres til de tre Racer, 
Falco gyrfalco typicus, var. islandicus og var. candicans, der 
dog påa ingen Maade ere skarpt skilte. 
Efterhaanden er det klaret, at der blandt de nordiske Jagt- 
falke fra Skandinavien, Island og Grønland tilnød kan skjelnes 
tre Hoved-Racer: 1) en mørkfarvet, Falco gyrfalco typicus, der 
i Farvetegning, baade som ung og gammel, minder meget om 
"forskjellige andre væsenlig mere sydlige Falke, som F. pere- 
grinus, 2) en noget lysere, F. gyrfalco var. islandicus, og 
3) en endnu lysere F. gyrfaleo var. candicans. Den mørkeste 
Race hører mest hjemme i forholdvis milde Egne, som 
Skandinavien, den lyseste lever i de koldeste Lande. Ofte 
regnes de tre Racer for egne Arter, eller de udstykkes endog- 
saa i flere Arter; men med langt større Ret regnes de for væsenlig 
klimatiske Racer af samme Art. Forskjellen imellem dem er ringe 
og ikke fast; det er kun en Forskjel i Farve; de Dele af 
Dragten, der hos den mørkeste Race ere lyse, blive lysere hos 
de andre Racer, og den lyse Farve fortrænger den mørke 
mere og mere, baade hos unge og gamle Fugle, jo mere koldt 
Arten lever. — Det har varet længe, inden man har faaet fuldt 
Rede paa de mange Forklædninger, hvori Jagtfalkene kunne 
vise sig. Den største Kilde til Fejltagelse var den, at man ikke 
rigtig forstod at skjelne mellem unge og gamle Fugle. De 
fleste af de mange Spørgsmaal, der frembød sig, løstes af sig 
selv, da det viste sig, at de voxne Fugle altid kunne kjendes 
påa den fremherskende tværstribede Tegning, påa Ryg og Bug, 
og påa de mørke Deles rene blåasorte Farve, medens de unge 
Fugle ere kjendelige paa deres fremherskénde Længdepletter, 
paa Ryg eller Bug eller begge Steder, og paa de mørke Deles 
mere brunlige Farvetone. Blasius, Dresser, Hancock, Newton 
og Schlegel ere maaske de Mænd, der mest have bidraget til 
at klare Spørgsmaalene. 
I Grønland findes som sagt de tre Hoved-Racer. F. gyr- 
falco typicus er sjelden, men kjendes baade fra Syd- og Nord- 
