276 
(Anthus pratensis.) 
I, 1874. — Coues, Key N. Amer. Birds, 1884. — Anthus pratensis (L): 
Sharpe, Catal. Birds Brit. Mus. X, 1885. — Ridgway, Manual N. Amer. 
Birds, 1887. 
Engpiberen skal en enkelt Gang være set påa Grønlands 
Vestkyst. 
Paulsen meddeler, at han i 1844 har faaet en Engpiber til- 
sendt fra Grønland. 
Arten er europæisk-asiatisk. Den yngler paa Færøerne og 
Island. 
106.  Anthus aqvaticus Bechst. var. ludovicianus (Gmel.). 
Skjærpiber. 
(?Parus bicolor L.x Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 123.) — ÆAnthus 
aqvaticus: Reinhardt sen., Vidensk. Selsk. Skr., VII, 1838, p. 91. — An- 
thus ludovicianus (& A. reinhardti): Holbøll, Naturhist. Tidsskr., Bd. 4, 
1843, p. 392. 
Anthus ludovicianus (Gmel.) & A. spinoletta (L.) & A. obscurus (Lath.): 
Dresser, Birds of Europe, III, 1874—78. — Anthus ludovicianus Licht.: 
Baird, Brewer, Ridgway, Hist. N. Amer. Birds, Land Birds, I, 1874. — Coues, 
Key N. Amer. Birds 1884. — ÆAnthus spipoletta (L.) & subsp. pennsylvani- 
cus (Lath.) & A. obscwrus (Lath.): Sharpe. Catal. Birds Brit. Mus. X, 1885. 
— Antlws pensilvanicus (Lath.): Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. 
Vestgrønlandsk. Kussektarnak. (Holbøll.) — Mugsornak, den, der piber, 
eller sjeldnere Kugsarnak, en Slags Digesmutte, af Kugsak (Saærzcola oenan- 
the). (Helms.) 
Den grønlandske Skjærpiber er af Artens amerikanske Race, 
var. ludovietanus  (pennsylvanicus), der dog egenlig slet ikke 
er til at skjelne fra den typiske mellemeuropæiske; den nord- 
vesteuropæiske var. obscurus afviger lidt mere fra den typiske 
og er i Henseende til Halens Farvetegning vist lidt mindre op- 
rindelig. — Ved Sammenligningen af 6 Skind af Anthus aqvaticus 
typicus (spipoletta) fra Tyskland, 11 Skind af var. ludovieranus, 
de 10 fra Grønland, 1 fra Washington, og 11 Skind af var. 
obscurus, deraf de 6 fra Danmark, er det ikke lykkedes at 
finde nogen væsenlig Forskjel mellem dem. SÅ. agvaticus ty- 
picus og var. ludovictanus ere saa godt som ens; kun ere de 
foreliggende Skind af agvaticus typicus mindre gullige, mere 
hvidlige, end de foreliggende af var. ludovietanus, hvad dog 
vistnok nærmest er Følge af Afblegning (de ere alle fra ældre 
