den ordniiig, soiu iiian kan slnta sig till, att IIudbeck anvandt, fran nuni- 

 reringen af lians plansclier. I stort sedt konima dar forst i serien sang- 

 taglar, sedan klatterfaglar, dufvor, lionsfaglar, krakfaglar, roffaglar, vadare 

 ocli simfaglar. 



LixNE daremot uppdelade detta sitt forsta forsok till fagelsystem i 8 

 »klasser» och sedan dessa i »sektioner» ocli borjade med roffaglarna. Denna 

 klass delades i tre sektioner. I en af dessa inneslot Lixne papegojorna till 

 foljd af deras krokta nabb och i likhet med Raji system. I ofverensstammelse 

 med detta fordelade afven Linxe dagi-oftaglarna och ugglorna pa skikla sek- 

 tiouer, hvilket var mycket fortjanstfullt, inen tyviirr sedan andrades i seuare 

 arbeten. I dessa inforde daremot Linne den forbattriugen fran Raji system 

 att papegojorna borttogos fran roftaghirnas grannskap och fordes tillsammans 

 ined hackspettarna. 



Den forsta sektionen omfattar ar 1731 tolf arter dagroffaglar ; en 

 af dessa (10) omfattar dock troligen tva arter. Diagnoserna -aro i Hera 

 fall alltfor knai^pluindiga, sa att man hufvudsakligen genom litteraturhan- 

 Tisningarna kan klargora, livilka arter som asyftas. Meu i ett afseende 

 intog LiNNE en afseviirdt modernare staudpunkt vid denua tid ilu senare 

 namligen darigenom, att han uppdelade dagroftagiarna i fiera shikteu. 

 Dessa slakten iiro 1) Kungsorn, 2) Gam, 3) Fiskgjuse, 4) Tornfalk, 

 5) Vrakar + Kiirrhok, 6) Glada, 7) Adelfalkar, 8) Hafsorn och 9) Sparf- 

 hok. Det 5:te slaktet iir sammausatt af tvenue och under det 7:de som 

 omfattar adelfalkarna infores med oratt i de senare gjorda tilhiggen duf- 

 hoken,^ eljes iiro arterua fordelade fullstiindigt som efter nutida uppfatt- 

 ning. Detta iir desto mera pafallande, som t. ex. ett detinitivt siirskil- 

 jande af kungsorn och hafsorn sanit af tornfalk och ildelfalkar forst skett 

 under mycket senare tid. Det har liinge varit en tvistefraga, hvad bor 

 forstas med FaJco lanarms LinneV Genom den notis, soui hiir tinnes 

 inford i Linnes ornithologiska dagbok, blir det klargjordt, att typen hiirfor 

 iir en svensk fagel, som Linne sjiilf sett, ocli da kan det ej rona nagot 

 tvifvel om tolkningen. Typen i fraga var eu ung pilgrimsfalk. 



I det ursprungiiga manuskriptet anforas i tredje sektionen 10 arter 

 uggior af dessa iiro dock ej mindre au 3 arter uppforda hvardera tva 

 giinger. Fjiilluggian har afven i senare arbeten fatt tva namn. Detta 

 beror diirpii, att Linne i vissa fall observerat, antagligen pa grund af en 

 nu ej liingre betintlig maluing af Kudbecks hand, att fjildertofsar funnos 

 hos denna art (den bar da namnet Bubo scandianus resp. Sfrix scandica) 

 Men ater i andra fall sag han ej till dessa fjiidertofsar (dci iick den heta 

 JSfoctita scandiana resp. Strix Njictca). Ivattuggian och piirluggian finnas 



' Troligen emedan den auvandes vid falkjakt. 



