91 



Dcu sjatte :>klassens» forsta sektion onifattav 2 sliikten struts ocli 

 kasuar, soni I inxe upptog, emedan lian kande till deni tran museer. Den 

 sistnamnda sages uttryokligen lia funiiits i »tlieatrum anatomicum» i 

 Ui)i)sala. Hiir iir aterigen ett exempel pa Imru Lixxe i detta forstlingsarbete 

 l)a ett utmiirkt siitt iitskilde slilkten, soni lian tyviirr sedan sammanslog. 



Den andra sektiouen af samma klass innesluter lir»nsfaglarna som 

 liiir iudelades i (5 sliikten mot 4 i Si/sf. nat.. ed x. Vh sistniimnda stiillet 

 inpressades niimligen tamlionsen under PJiasianus och detta manuskripts 

 »Fcrdix» (d. v. s. rappliona ocli vaktel) under Tetrao. Under sliiktet 

 »GalJina» upi)forde Lixxe som »arter» en del tamraser ocli Rudbecks 

 plansclier lockade houom att gora for m;\nga rapphons»arter». Under 

 rubriken »tjiider» omtalas ocksa rackelhanen nied tilliigg, att den redan 

 pa den tiden ansags af mangen vara bastard mellaii tjiider ocli orre, en 

 sak, som det dock sedan tog sa lang tid for svenska ornithologer att 

 bevisa for de utliindska. 



Den sjunde klassens forsta sektiou handlar om hackspettarna. Bland 

 dessa upptagas ej mindre iin tre nummer af grongoling savida ej mcijligen 

 119 kan hiinfora sig till griispetten, hvilken fanns afbildad bland Rud- 

 liECKS planscher, men soni Linne aldrig liirde kiinna. I tilliiggen under 

 117 tyckes Linxe ha omkastat beskrifningen pii hane och liona af gron- 

 golingen. Under 120 finnas flera skilda beskrifningar och det forefaller 

 sannolikt, att Linne ej blott haft exemplar af storre hackspetteu utan 

 iifven af den hvitryggiga till sitt forfogande vid uppsiittandet af dessa. 

 Den sistniimnda fanns fVir ofrigt tillgiingiig for Linne bland Rudbecks 

 planscher i tva exemplar, deii forstniimnda i ett exemplar, ocli bada gingo 

 diir under lika namn niimligen ;>Brokut hackspit, tlien storre» resp. 

 »Storre brokuta Hackspiten». Den tretaiga hackspetten fanns iifven diir- 

 sammastiides under namn af »Rar gulhutclad Hack Spit» och denna plansch 

 blef typ for arten 121 i foreliggande manuskript. Seiiare erholl Linne 

 under sin Dala-resa fiirska exemplar af samma art. men eriurade da ej 

 sambandet mellan den patriiftade formen och arten 121 i manuskriptet, 

 utan bcskref deii forra Scisom ny. Mahanda liade han ej aktgifvit pa, 

 att den »gulhufdade> hackspetten hos Rudbeck blott liade tre tar, hvilken 

 egenskap starkt foll lionom i ogonen, nar lian fick exemplar af fageln i 

 sin hand. Sasoni synes riiknade Linne redan hiir goktytan som typ for 

 ett eget sliikte. Det iir diirfor blott att anse som en snart ofvergaende 

 forvillelse, da han i Fauna Svecica af 1746upptog henne under Ciicidus 

 (mahiinda foiiedd af det svenska naninet) ty sedan i Sijst. nat., ed. x, 

 af 1758 far hon ater bilda sitt eget sliikte. 



Den andra sektionen af den sjunde klassen omfattar blott triid- 

 krypare ocli notviicka. Denna klass utgor salunda en biologisk grupp af 



