94 



vid Y(\iicliolni och forst da ujiiDsatte haii eii origiiialbeskrifiiing for deii. 

 Deii saknas darfor ocksa i Fanna Svectca af 1746. Slaktet Emheriza 

 omfattar de typiska arterna gul-, ortolan- och silf-sparf, under det att de 

 niera afvikande lapp- och snosparf stallts pa aniiat hall. Den senare, 

 som uj^pfordes tva ganger stalldes forsta gangen med riitta allena. 3Ied 

 afseende pa andra fordelningar af arterna iir det af intresse att tinna, 

 liuru LixxE, sasom numera i alliiuinhet sker, utbrot grasparf ocli ])iltiiik 

 i ett sarskildt sliikte Passrr. Han bibeb(')ll dock siskor, egentliga liukar 

 och gnJnhnk i ett och samma slakte, soiii han kallade lAnarUt. I detta fall 

 liar nutiden gfitt hiiigro. nien i alla fall var Linxe iifven liiir mera niodeni 

 1731 ilii seuare. 



Xagra af de sliiktnamn, som anviindes i detta manuskript, voro tyd- 

 ligen uttiinkta af Lixxe sjiilf sasom t. ex. JUidhcckiana och (Jarolina. 

 Detta adagaliigger liksom sfi mycket annat Lixxes sjiilfstiindighet. En 

 annan ytterst viktig sak iir, att Lixxe tydligen redau nu komniit till upp- 

 fattiiing af betydelsen af fasta sliiktnanm. Detta iir ej att forstii sa, att 

 ej Mera sliikten senare skulle kuuna sammanslas eller eu fagel flyttas frau 

 ett sliikte till ett annat, utan just i modern nomenklatorisk mening, att 

 en grupp af befryndade arter sammanf(")rdes under ett risst hcstanalt namii. 

 LixxE visar sig alltsa redau 1731 ha fattat en af nonienklaturlagarnas 

 grundprinciper. Detta ar redan ett langt framsteg tVamfor Lixxe"s niirnista 

 och biista toregangare Rajus, hos hvilken bestiimda sliiktnamii alldeles 

 sakuas. Mau hiiner niimligen lios denue oupphorligen sadana uttryck 

 som: y>Frinf/iJJago scu Farus major», »Luscijna scu Fliihmcla», »Atri- 

 cjq>iJla sirc Ficcdula», Flatca sive Fclecanus o. s. v. 



Lltt annat stort frarasteg framtor iildre ornithologiska arbeten hvilket 

 koinmer till synes i detta manuskriiit iir den fasta systematiska indelningen 

 i vissa hufvudafdelningar, soni visserligen liiir kallas »classes», meu som 

 inotsvara »ordines» i senare arbeten, samt i undergrupperna, »sectiones», 

 under dessa. Och hiirvid begagnade Lixxe sig uteslutunde af morfologiska 

 karaktiirer. Detta senare iir en viktig sak, ty Lixxes foregangare aii- 

 viinde ofta desslikes biologiska forhallandeu till iudelniugsgrund, sa att 

 iiian tick t. cx. en grupp af faglar, soni »vistas vid vatten>, sasom mot- 

 sats till en aniian bestiiendc af »faglar, soni simma \ik vattnet». Ehuru 

 dylika biologiska forhallauden iiro niycket viil viirda att studera kunna 

 de gifvctvis ej ge ujjphof till cn systcinatisk indelning, emedan den seuare 

 bOr vara fotad i)a uaturlig friiudskap ingalunda pa likartadt lefnadssiitt, 

 ty parallelismer i lefnadssiittet utan diirmed forbunden sliiktskap iiro siir- 

 deles vanliga ocli hiinsyn till forekomsten blir alltsa vid upi)g(')randet af ett 

 system alltf(")r ofta misslcdande. Likaledcs uudvek Lixxe i sin »3Icthodus» 

 eu aniiaii af liA.ii svaghetcr niiniligcn grupperandet eftcr rclativ storlek t. cx. 



