95 



»maximte», »medipe», »minores» och »minimie». Ehuru Lixne haft myc- 

 ket att liira af Rajus och den senares ornithologiska vetande obestridligen 

 varit mjadvet mera omfattande an den forres, sa har dock tydligen LixxK 

 med afseende pa systemets uppbyggande visat savill sjalfstandighet som 

 ofverlagsenhet. De organ, som Linne i framsta rummet tog hiinsyn till 

 vid beskrifning af olika faglar och anviinde for karakterisering af sliik- 

 tena, voro uiil)ben, fotterna. tungan och luifvudets bihang sasom karamar 

 etc. Af dessa organ har han utfort en del teckningar. som liiir aro i 

 facsimile fitergifna. Utom dessa forekomma ock i originalhandskriften ett 

 par smiirre teckningar af mindre betydelse och diirfor ej atergifna hiii'. 

 De belysa anordningen af fjiidrar och dun Iios lonimen sarat fornien af 

 den svarta fliicken pii sidan af stcuTe hackspettens hals, o. s. v. 



Det har i det foregaende tlerstiides frandiallits, att sliiktindelningen 

 i detta LixxEs forsta ornithologiska arbete iir afvikande mot i senare 

 arbeten, hvarest sliiktena i regel iiro fiirre och med vidare omfattning. 

 Pa samma siitt ha i senare applagor af St/stema Naturw antalet klasser 

 eller soni det diir riktigare Iieter ordningar minskats fran 8 till 6. Afven 

 detta innebiir alltsa en koncentrering. Det iir stilunda tydligt, att Linne, 

 niir han senare arbetade med Iiela djurriket dnskade att sammanfatta allt 

 pa sa bred basis som mojligt for att underliitta ofverskiidligheten ofver 

 det hela. Ehuru afsikten otvifvelaktigt var god forfelade den dock sitt 

 iindamal, ty de storre afdelningarna sa vill som slaktena blefvo onaturli- 

 gare. Det kan salunda ej fornekas, att i miingt och mycket detta forst- 

 lingsarbete var ofverliigset senare ornithologiska arbeten af Linnes hand 

 och det adagalagger, att redan tidigt den unge forskarens skapande kraft 

 tog sig uttryck iifven pii detta orariide och pa ett synnerligen kraftigt 

 och erkiinnansviirdt siitt. 



Manga biologiska uppgifter innehiiller ju ej detta n*anuskript. Det 

 Mg utaufor dess rara da det ju skulle vara en Jlethodits. Det bor dock 

 ej alldeles forbigas att iifven dylika finnas. Atskilliga iakttagelser iiro 

 anforda angaende faglarnes foda och korsniibbens miirkliga tillpassning 

 till sitt lefnadssiitt framhalles siirskildt. Om liackspettarne ocli en del 

 andra faglar omtalas, att de lefva af insekter. Att Linne skaffade sig 

 erfarenhet om faglarnes foda ej blott genom att se efter hvad de plockade 

 upp eller fangade utan iifven genom dissektion, framgar bl. a. diiraf, att 

 han sager om en gok, som beskrifves, att den hade den kottiga magen 

 full af hariga larver. 



Om en del fiiglar framhiilles det uttryckligen att de iiro flyttfiiglar. 

 Sa sages t. ex. under sliiktet Hinindo, att dessa »aves s[unt] migratorise». 

 Detta stiir i fordelaktig kontrast raot ett uttryck om samma faglar, som 

 senare ii,terflimes t. ex. i Systeina natunie ed. X, hvarest inan liiser: 



