510 G. LAGERHEIM. LÄMNINGAR AF RHIZOPODER. 



Endast funnen i Stubbängens atlantiska gyttja ; skalets stor- 

 lek 80 — 54 «, alltså endast hälften af Penards form. 



I), avellana Penard 1. c, p. 144, pl. IV, fig. 38—40. 



Utmärkt genom skalets form, som är något plattad från 

 sidorna, i synnerhet vid öppningen. Var ej sällsynt i Isoetes- 

 gyttjau i Humppilamossen; exemplaren (110 — 74 (i) öfverens- 

 stämde väl med Penards, som han funnit i ett >étang». 



D. constrieta Ehrenb. 



Utmärkande för denna utbredda, mycket varierande art är 

 det vanligen färgade skalet, som är lägre öfver den mycket ex- 

 centriskt belägna öppningen. Skalet kan vara alldeles glatt eller 

 mer eller mindre täckt af sandpartiklar. Former med glatt skal 

 äro funna i Rörkens och Vifvelsta atlantiska gyttja (jämf. Pe- 

 nard, 1. c, pl. V, tig. 12; long. 46 u, lat. 24 u). Former med 

 skalet täckt af småsten äro antecknade från Askeröds (jämf. Leidy 

 1. c, pl. XVIII, fig. 6, 7), Bjersjölagårds, Göstafs och Mosjö- 

 mossens ]Jryas-7,or\er, Eskilsmossens brackvattensgyttja samt 

 Stubbängens atlantiska gyttja (taggig form, 90 /.i lång och 

 60 f.i bred, jämf. Leidy 1. c, fig. 52). För öfrigt är arten 

 antecknad från följande atlantiska gyttjor: Korken, Ervalla. 

 Långträsk (140 — 160 on under mossens yta), Gåfvastbomossen. 

 Seltorpssjön, Stormossen, Anta mosse, Tranmossen, Hump- 

 pila, Gladvattnet och P^skilsmossen; från boreala gyttjor: Glad- 

 vattnet, Lunna mosse och Stånga myr; från subarktiska gytt- 

 jor: Lunda mosse och Stånga myr. I Bara myr tinnes den i 

 öfre lagren af kalkgyttjan. I torf finnes arten i Ugglarpsmos- 

 sen, Tranmossen, Lerbäcksmossen och Hällby mosse. 



M ofvanstående framgår, att D. constrieta kan lefva i vatten 

 af helt olika slag och olika djup. Den invandrade redan under 

 den arktiska perioden. 



D. constrieta Ehrenb. var. elongata Pen ARD 1. c, p. 149, 

 pl. V, fig. 17—20. 



Skild frän föregående genom mindre storlek och långsträckt 

 gestalt. Synes vara mera sphagnofil än hufvudarten och är an- 

 märkt i atlantiska gyttje- och torrlager i Hällby mosse (Phrag- 



