blå vätska; i svag sprit är det endast föga lösligt, i vatten olösligt. 

 Det är lättlösligt i varm mjölksyra, men denna lösning lämpar sig ej 

 till färgning. Snitten få ligga ett par minuter i spritlösningen (längre 

 tid i gammal lösning), hvarefter de uttvättas i stark sprit, innan de 

 läggas i vatten, glycerin eller annan vätska. Förkorkade och kutikula- 

 riserade väggar erhålla en praktfull blå färg, alla öfriga membraner i 

 förblifva ofärgade. Till blandning med andra färgämnen lämpar sig 

 fettblått ej. I mikrotekniken torde detta färgämne förut ej ha blifvit 

 användt. Merck har äfven en violett, en grön och en röd f ettfärg »in 

 Petroleumbensin löslich», och jag har pröfvat äfven dessas förhållande 

 till i'örkorkade och kutikulariserade membraner. Visserligen erhåller 

 man med spritlösning en intensiv färgning af dessa väggar, men äfven 

 förvedade cellväggar upptaga färgen något. 



2. Smörgult (Buttergelb, Ånilinazodimethylanilin, G. Grübler). 

 Löses i sprit med orangegul, i mjölksyra med röd färg. Till färgning 

 lämpar sig spritlösningen bäst, i hvilken snittens förkorkade och kuti- 

 kulariserade cellväggar hastigt antaga en orangegul färg; öfriga cell- 

 väggar upptaga ej färgen. Snitten sköljas direkt i vatten. 



3. Meyers gult (Dimethylamidoazobenzol, E. Merck). Färgämnet 

 har förut haft användning till färgning af fett. 1 Det lämpar sig äfven 

 synnerligen väl till reagens på förkorkade membraner, som, behandlade 

 med en alkoholisk lösning däraf, antaga orangegul färg. Liksom före- 

 gående färgämne löses äfven detta i mjölksyra med röd färg. Sprit- 

 lösningen låter blanda sig med andra färgämnen, exempelvis brilliant- 

 blått, och användes på samma sätt som smörgult. 



4. Michaelis rödt (Scharlach R, Azoorthotoluolazo-/9-naphtol, G. 

 Grübler). Af Michaelis 2 har detta färgämne nyligen blifvit rekommen- 

 deradt till färgning af fettdroppar i djuriska väfnader. Det lämpar 

 sig äfven särdeles väl till färgning af vegetabiliskt fett 3 och öfver- 

 träffar sudan i färgens intensitet. I alkohol är ämnet svårlösligt, hvar- 

 för spritlösning ej lämpar sig till hastig och intensiv färgning. Det 

 bästa lösningsmedlet har jag funnit varm mjölksyra vara. En vätska, 

 som öfverträffar alla andra i intensiv färgning af förkorkade och kuti- 

 kulariserade membraner samt fett, erhålles och användes på följande 

 sätt. Michaelis' rödt upplöses till mättning i varm mjölksyra. Den 

 heta lösningen filtreras direkt i den flaska, i hvilken reagen set skall 

 bevaras. Efter afsvalningen utfaller en del af färgämnet. Före an- 

 vändningeu omskakas flaskan väl, hvarefter ett par droppar af färg- 

 lösningen placeras på objektglaset. Snitten iläggas och upphettas med 

 en brinnande tändsticka tills vätskan blir alldeles klar och antager en 

 mörkare färg. De öfverföras därefter ur den ännu varma vätskan i 

 något utspädd, kall mjölksyra, i hvilken de sköljas en eller annai 

 minut, innan de läggas i vatten eller annan vätska. Genom denm 



1 Arthur Meyer, üeber Geissein, Ueservestoffe, Kerne und Sporenbildung der 

 Bacterien, p. 433 (Flora, Band «G, 1899). 



2 L. Michaelis, Ueber Fettfarbstoffe (Virchow's Archiv, Bd CLXIV, 1901). 

 8 G. Layerheim, Om den mikroskopiska undersökningen af kakao och chocc 



Lad, p. (Sep. ur Sv. Farm. Tidskr. 1902). 



