vid undersökningen är stark förstoring af nöden, till följd hvaraf det 

 blir svårt att uppskatta mängden af inblandade skalelement. Lättast 

 påträffas delar af sklereid skiktet, om preparatet undersökes med pola- 

 risationsmikroskop; vid korsade nikoler glänsa väggarne ganska starkt. 

 I en föregående uppsats x har jag i största korthet publicerat en ny 

 metod, genom hvilken åtminstone i kakaopulver utan användning af 

 uppklarande medel skaldelar med lätthet kunna diagnosticeras vid 

 svagare förstoring, hvarigenom det blir möjligt att tillnärmelsevis 

 uppskatta deras mängd. Som därföre denna metod synes erbjuda 

 afsevärda fördelar framför äldre sådana, meddelas den här något ut- 

 förligare. 



Föreligger pulver (handelns kakao) till undersökning, prepareras 

 detta på följande sätt. Med en pincett utröres en ringa kvantitet 

 i ett par droppar vatten på objektglaset, som därefter försiktigt upp- 

 hettas med en brinnande tändsticka tills preparatet börjar ryka, Till 

 preparatet sättes därefter en liten droppe perltusch, som väl blandas 

 med vattnet, hvarefter täckglaset pålägges. Upphettas ej preparatet 

 något före inblandningen af tuschen, blir det uppfylldt af luftblåsor, 

 som äro mycket störande vid undersökningen. Man kan äfven blanda 

 pulvret direkt med mycket utspädd tusch, men preparaten blifva då 

 ej så klara. Undersökes ett dylikt preparat af fullkomligt skal- och 

 groddfritt kakaopulver vid svag förstoring (50 — 100 gånger) och god 

 belysning, ter sig synfältet mörkare eller ljusare svartbrunt (allt efter 

 den tillsatta tuschmängden) utan spår af färglösa eller genomskinliga, 

 gulaktiga fläckar. Äro sådana för handen, innehåller pulvret skaldelar, 

 groddelar eller mjöl. 



Innehåller pulvret skalfragment, bestå de ljusa fläckarna af rester 

 af slemcellväfnaden, hvilka starkt svälla upp i vattuet till ett gelé, 

 som undantränger tuschen och därigenom skarpt framträder i det 

 mörka synfältet. Slempartiklarna äro alldeles färglösa, gula eller gul- 

 bruna, strukturlösa eller mer eller mindre tydligt skiktade. Vid slem- 

 partiklarna häfta vanligen rester af det kollaberade gulbruna paren- 

 kymet i form af en eller två strimmiga bruna massor (se fig. 1, 2). 

 Stärkelse saknas i parenkymresterna. Slemdelarnas storlek är ganska 

 varierande; är pulvret mycket fint malet och siktadt, kunna de vara. 

 tämligen små och hafva då ofta en kantig form. I slemmet iakttager 

 man mycket ofta svamphyfer, härstammande från mögelsvampar, som 

 uppkommit vid bönornas jäsning; vid den ena af parenkymresterna 

 häfta ej sällan anhopningar af jästceller. 



Ett annat sätt att tydliggöra slemcellfragment är färgning. Af 

 Metylenblått (4 % lösning) färgas slemmet blått eller violett, af Metyl- 

 grönt grönt och af Rutheniumrödt rödt. Genom färgning kunna äfven 

 helt små partiklar, som ej framträda i tuschen, göras synliga. 



En inblandning af skaldelar visar sig utom genom närvaron af 

 slempartiklar äfven genom mer eller mindre talrika fragment af spiral- 



1 G. Lagerheim, Botaniskt-tekniska notiser I — IV, p. 5 (Aftr. ur Svensk kemisk 

 tidskrift 1900). 



