148 



deles som infattningen till en rabatt. Öfverallt inom 

 fjällområdet ser man denna ung. '/ 2 meter breda 

 buskrand rundt kullarne, något som ter sig ganska 

 egendomligt, då man uppifrån blickar ned på en slätt 

 med moräner. Buskranden utgör ett tydligt bevis på 

 snöbetäckningens inflytande på växternas gruppering: 

 ofvanför denna zon på kullen kunna Betula nana, 

 Empetrum och Juniperus icke växa, åtminstone icke i 

 upprat buskform, ty de tåla icke barläggning under 

 vintern, nedanför ej keller, ty de tåla icke ett dju- 

 pare snötäcke. 



Hvad är det då för en vegetation, som bekläder 

 kullarnes krön ofvan buskzonen? Hur denna vege- 

 tation bör vara utrustad i ekologiskt hänseende är 

 tydligt: den måste vara xerofilt utbildad med effek- 

 tivt transpirationsskydd för att kunna uthärda under 

 sommaren markens torrhet, under vintern barläggning 

 och såväl vinter som sommar de häftiga uttorkande 

 vindarne. Vi finna grusmarken, som här saknar myll- 

 skikt, öfverdragen af en tät, skorplik matta af den 

 lilla gråblå lefvermossan Cesia corallioides, stundom 

 med inblandning af den habituell t snarlika Prasan- 

 thus suecicus. I denna Cma-inatta äro inströdda en 

 del af högfjällens mest härdiga lafvar, såsom Lccanora 

 tartarea, Solorina crocea, Thamnolia vermicularis, Alec- 

 toria ochroleuca, Cetraria nivalis, öfver växande Cesia- 

 skorpan eller fastade vid denna medels hapterer. I 

 denna matta af Cesia och lafvar växa strödda exem- 

 plar af de genom ett tuf- eller mattlikt växtsätt ut- 

 märkta arktiska lignoserna: Diapensia lapponica, Aza- 

 lea procumbens, Arctostaphylos alpina, Dryas octope- 

 tala : Andromeda hypnoides, Empetrum nigrum och Be- 

 tula nana, de begge senare i spalierform tätt tryckta 

 till marken; vidare den mattlikt utbredda örten Silene 

 aeaulis, de med krypande skott försedda lignoserna 

 Myrtillus uliginosa, Vaccinium vitis ideea, Salix her- 

 bacea samt af till grästypen hörande växter Luzula 



