251 



ken, äro hos alla arterna mer eller mindre rikligt 

 rotslående, hvarigenom växten kan bibehållas vid lif, 

 äfven om primroten bortdör. Någon egentlig vegeta- 

 tiv förmering uppstår dock icke på detta sätt, enär 

 dessa frigjorda grenar befinna sig på ett ålderdomligt 

 stadium och så småningom äfven bortdö. Hos de 

 spalierformigt utbredda lignoserna bortdör grenarnas 

 öfversida ofta ända in till centrum, under det att den 

 skyddade undersidan förblir fullkomligt frisk. 



B. Lignoser med stark vegetativ förökning me- 

 dels utlöpare, skottsystemet till större delen doldt i 

 marken a) med öfvervintrande blad: Vaccinium vitis 

 idaa b) med på hösten affallande blad: MyrtiUus uli- 

 (jinosa, Salix hcrbacea. De ur marken uppstickande 

 assimilationsskotten höja sig endast 1 a 2 cm. öfver 

 densamma. Såväl Mi/rtillus idiginosa som Vaccinium 

 vitis idcea hafva mycket små blad. 



C. Gräs: Fcstuca ovina, Juncus trifidus, Luzula 

 arcuata, Carex rigida, ( arex rupcstris (mer sällan före- 

 kommande). 



D. Orter: Pedicularis lapponica, Polygonum vivi- 

 parum, Silene acaulis. 



De ofvannämnda gräsen spela i samhället en 

 mycket större roll än örterna, af hvilka endast Silene 

 acaulis synes tillpassad för ett lif i Cesiolichen-sam- 

 hället. Till sin habituella organisation öfverensstäm- 

 mer den med de mattformiga lignoserna. Den växer 

 i täta tufvor och utbildar rötter från grenarna, ehuru 

 ej rikligt. Silene acualis äger en mycket lång, spar- 

 samt förgrenad pålrot: till en liten tufva endast 6 

 cm. i genomskärning uppgräfdes en pålrot af 125 

 cm. längd, smal (vid rothalsen endast 2 mm. i ge- 

 nomskärning) med få och svaga sidogrenar. Roten 

 växte snedt nedåt i marken, så att den. oaktadt sin 

 längd, ej gick synnerligen djupt. 



Öfriga örter spela i Cesiolichen-samhället en obe- 

 tydlig roll: Pedicularis lapponica, som här befanns 



