252 



parasitera på Myrtillus uiiginosa, synes foga trifvas i 

 samhället, ehuru dess existens där är tryggad genom 

 den rikliga vegetativa förökningen medels utlöpare. 

 De vegetativt- florala skotten voro fåtaliga, ofta helt 

 rödfärgade, ej sällan med vissna blad, enär bladen 

 synbarligen äga ett alltför dåligt transpirationsskjnld 

 för att kunna motstå uttorkning genom blåsten. Poly- 

 gonum viviparum är i detta samhälle lågväxt, fåbladig, 

 försedd med groddknoppar, men vanligen alldeles utan 

 blommor. Afven andra örter, såsom Astragalus alpi- 

 nus, Antennaria alpina, Pcdicularis hirsuta förekomma 

 då och då i samhället. 



Af de för Cesiolichen- samhället karaktäristiska 

 19 kärlväxterna äro alltså 11 stycken (58 % ) lig- 

 noser (dvärgbuskar), af hvilka 7 med vintergröna 

 blad, 5 stycken tillhöra den biologiska typen gräs 

 och endast 3 äro örter. 



Ett gemensamt drag hos Cesiolichen- samhällets 

 konstituenter är, att de till allra största delen äro 

 tidiga vårväxter. Framför andra arktiska vårväxter 

 hafva de den fördelen, att de ej genom en in på 

 sommaren kvarliggande snödrifva behöfva fördröjas i 

 sin utveckling, såsom fallet ofta är med t. ex. Ra- 

 nunculus nivalis. Under den sena våren 1900 iakt- 

 togos den 27 juni, då snösmältningen pågick som bäst 

 och björkarna nyss utslagit sina löf, i ett artrikt 

 Cesiolichen-samhälle invid Sähkokbäcken ung. 1,000 

 m. öfver hafvet af de 17 där observerade arterna föl- 

 jande 1 4 arter i blom : 



Azalea procumbens, Andromeda hypnoides, Arcto- 

 staph-ylos alpina, Diapensia lapponiea, Dfifas octopetala, 

 Betitla nana, Empetrum nigrum, Myrtillus uliginosa, 

 Salix hcrbacea, Silene acaulis, Astragalus alpinus, An- 

 tennaria alpina, Juncus trißdus, Carex rupestris. 



Af de återstående tre arterna Festuca ovina, Po- 

 lygonum viviparum och Vacciuium vitis idcea äro de 

 tvenne sistnämnda nästan alltid sterila, 



