254 



tadt utvecklingen var sen, höstfärger hos en del 

 Cesiolichen-växter å moränkullar vid Sarvesjokk ve- 

 ster om Sarvestjåkko redan den 12 augusti: Salix 

 hcrbacea och Betitla nana hade delvis redan gulnade, 

 vid beröring lätt affallande blad. Något senare lyste 

 en del arter med intensivt rödfärgade blad : Biapensia 

 (mörkt karminröd), Arctostaphylos alpina (en intensivt 

 blodröd färg), årsskott af lingon (karminröda), Myr- 

 tillus uliginosa (karminröd). 



Det ofvan skildrade Cesiolichen-samhället före- 

 kommer ytterst allmänt inom Sarjekfjällens område 

 och betäcker ej blott moränkullarnas krön, utan äfven 

 på en höjd af 900 — 1,100 m. ö. h. stora sträckor af 

 torr öppen grusmark. Ju högre upp man kommer, 

 desto kargare qch artfattigare blir samhället. I andra 

 samhällen, speciellt i risheden, ser man ej sällan bar- 

 fläckar uppstå sekundärt genom vissa växters, speciellt 

 mossors, utdöende, hvarvid Lecanora tartarea, såsom 

 Kihlman ') beskrifvit, torde spela en viss roll. På 

 dylika småfläckar ser man Cesia, Biapensia etc. slå 

 sig ned, och möjligheten är ingalunda utesluten att 

 ett Gesiolichen-samhälle på detta sätt sekundärt kan 

 uppstå. Att detta samhälle dock i allmänhet icke i 

 grusmarken är en sekundär bildning, uppkommen ur 

 ett samhälle med slutet fältskikt genom vissa partiers 

 bortdöende, har jag blifvit öfvertygad om genom stu- 

 diet af vegetationens gång intill glaciererna, där detta 

 härdiga samhälle utbildar sig på moränerna invid 

 glaciererna utan att föregås af något samhälle med 

 mer slutet växttäcke. 



Vid min skildring af moränkullarnes samhällen 

 och dessas förhållande till snöbetäckningen har jag 

 hitintills beskrifvit Cesiolichen-samhället, Betula nana- 

 zonen, Myr tillits -zonen och gräszonen, återstår nu blott 

 vegetationen i det nedanför gräszonen allmänt före- 



') Kun, max l. C. pag. 127. 



