260 



på sommaren. Det gifves naturligtvis: alla öfvergån- 

 gar mellan djdika stenurssnöslägen, där drifvan dock 

 under normala somrar bortsmälter, och ställen med per- 

 enneraude snödrifvor, där marken ej ens under den 

 mest gynnsamma sommar blir barlagd. 



Som exempel på en frodig stenursvegetation vill 

 jag framhålla växtligheten på öfversta toppen af Sar- 

 jektjåkko, intressant därför, att det är den högsta med 

 vegetation försedda punkten i vårt land. Det något 

 högre Kebnekaise är nämligen i sin öfre del ständigt 

 beklädt med en snöhätta. Sarjektjåkko höjer sig spet- 

 sigt och brant, rundt om omgifvet af glacierer. Några 

 kärl växter påträffades där icke. Den lilla topp-platån 

 är täckt af amphibolitblock, som vid mitt besök där 

 den 30 juli 1900 voro snöfria *) och beklädda med 

 en frodig möss- och framför allt laf- vegetation. 



Följande lafvar förekommo där: 



Rliizocarpon chionopliilnm. Lecidea leucophcea, 

 pantherina, Dicksoni, fuscoatra, leucophcta v. hdensis, 

 vorticosa. Lecanora polytrop« v. illusoria, intricata, 

 leptacina (i tufvor af Andresa petrophila). Stereo- 

 caidoii demidatum och ß pidvinatum. Cetraria fahlu- 

 ensis. Parmelia lanata, encausta och ß intestinceformis, 

 stygia^ alpicola. 



Mellan stenarne funnos tufvor af 



Cetraria nivalis, islandica f. crispa. Alectoria di- 

 vergens, ochroleuca. Sphcerophoms fragilis^ cor alloides. 

 Thamnolia vermicidaris. Cladonia crispata, gracilis ß 

 macroceras, bclUdifolia, furcata. amaurocrcea, coccifera. 



Dessa förekommo dels i rena tufvor dels inblanda- 

 de i tufvor af Eacomitrmm lanuginosum och Jurigermania 

 (ChandonantJnist setiförmis. Mosstloran i stenuren på högre 



') Den förut nämnda snöbarken, som enligt Hamberu be- 

 kläder de allra högsta topparna om vintern, torde dessa tämligen 

 tidigt bli befriade från på branta ställen, enär snöbarken därstädes 

 enligt H. lossnar vid töväder och nedfaller, därvid förorsakande 

 karaktäristiska snöras. 



