261 



nivåer är, jämförd med laffloran påfallande artfattig 

 och representeras hufvudsakligen af de nu nämnda 

 bägge arterna, hvilka i gengäld uppträda i oerhördt 

 frodiga tufvor. Dessa hänga inkilade mellan stenarna 

 utan något underlag af jord. Racomitrnim ser man 

 ofta i meterbreda mattor öfvertäcka stenuren. På Sar- 

 jeks topp-platå fann jag utom dessa bägge mossor An- 

 drema pctrophila, Cesia corallioides och en liten Grim- 

 mia-SLrt. 



Hvad som framför allt sätter sin prägel på sten- 

 ursvegetationen på topparna är emellertid de stora 

 präktiga Gyrophora-artema,. Dessa sitta fastade på 

 stenarne på samma sätt som Umbilicaria pustulata med 

 en häftskifva eller en med häftskifva försedd fot, som 

 uppbär den utbredda bålen. På Sarjektoppen växte 

 följande fyra former: Gyrophora anthracina, vellea, hir- 

 suta och hirsuta ß grisea. En af Hamberg på sydslutt- 

 ningen af Akkavare insamlad Gyrophora hirsuta hade 

 dimensionerna 20 ;< 13 cm. Gyrophororna äro i fuk- 

 tigt tillstånd sega, i torrt tillstånd knastrande spröda. 

 Af lapparne ha de fått den karaktäristiska benäm- 

 ningen "stenskinn". 



Den nu skildrade möss- och lafvegetationen finner 

 man öfverallt på stenuren å snöfri terräng å större 

 höjd i fjällen. Hvarenda tumsbredd af stenarna är 

 öfvertäckt med skorp- och bladlafvar. Gyrophororna 

 möta här ständigt, desto frodigare ju högre upp man 

 kommer. Chandonanthus och RacomitriUm likaså. Att 

 ej den betydliga höjden öfver hafvet, blåsten och köl- 

 den sätta någon gräns för möss- och laf vegetationens 

 utveckling, visas med all önskvärd tydlighet af vege- 

 tationen på Sarjektoppen. Betingelserna för densam- 

 mas trefnad äro, som redan nämndt, att söka i den 

 på dessa höga nivåer rådande rikliga nederbörden och 

 luftfuktigheten 1 ). 



') A. Hamberg 1. c. pag. 85. 



