265 



och lafvar; på friskare mark är den saftigare och art- 

 rikare ined föga utveckladt bottenskikt. Följa så de 

 ofvannämnda tundre-platåerna och därpå öfverst de 

 stenursklädda topparna. 



Frånsedt olikformigheten i snötäcket, är det ju 

 i det stora hela så, att snötäcket tilltager i mäktighet 

 och långvarighet, ju högre upp man kommer. Ge- 

 nomvandrar man fjällregionen nedifrån uppåt, så på- 

 träffar man också i stort sedt växtsamhällena i om- 

 vänd ordning mot å moränkullarna, där den mesta 

 snön ligger nertill. Nederst i dalen finna vi risheden, 

 högre upp på sluttningen gräsheden och öfverst lefver- 

 mosstundrorna eller i allmänhet en vegetation, som, 

 liksom i moränsnöläget, hufvudsakligen eller uteslu- 

 tande består af mossor och lafvar. 



Härmed har jag sökt visa, hvilket dominerande 

 inflytande snöbetäckningen och speciellt dess olikfor- 

 mighet utöfvar på fjällregionens vegetation. En fram- 

 ställning af växtsamhällena i våra fjälltrakter måste 

 enligt min mening fästa nödig hänsyn till snötäckets 

 beskaffenhet för att ej blifva m. 1. m. förfelad och 

 oförståelig. Inom lägre och sydligare fjälltrakter torde 

 detta inflytande dock ej vara så stort eller så tydligt 

 som inom Sarjektraktens högfjäll. Angående den in- 

 bördes kampen mellan växtsamhällena vill jag till slut 

 nämna, att den i högfjällen torde vara mindre än i 

 många andra trakter, ej blott på grund af den lång- 

 samhet, med hvilken sannolikt förändringar inom växt- 

 täcket här försiggå, utan äfven på grund däråt', att 

 växternas gruppering alltefter snötäckets större eller 

 mindre mäktighet utesluter en kamp mellan de fär- 

 digbildade samhällena, så länge snön på en lokal år 

 efter år lägger sig på ungefär samma sätt. A morän- 

 kullarne t. ex. med deras zoner af växtsamhällen sy- 

 nes den inbördes kampen mellan dessa faktiskt vara 

 upphäfd, så länge de klimatiska förhållande i dessa 

 trakter förbli lika de nuvarande. 



