50 Mötet den 4 februari 1899. 



påträffad fossil af mig på Karelska näset. Artens fyndorter äro 

 följande: 



Savonia australis, Ruuanvesi, 1852, E. Nylander och A. 

 Chydenius. 



Nylandia, Borgå å, Maren, 27. 8. 1857 och 17. 8. 1861, 

 Th. S^elan. i) 



Tavastia australis, Hollola, Vesijärvi, vik vid Lehmoniemi, 

 17. 8. 1864, J. P. Norrlin. 



Karelia australis, Viborg, Monrepos, 29. 7. 1874, Th. Saelan. 



Isthmus Karelicus, Sakkola, Isosuo-mosse, rikligt frön uti 

 gyttja, 1897, Harald Lindberg. 2) 



Ännu sällsyntare i Finland än Najas tenuissima är N. 

 flexilis (Willd.) Rostk., som inom det finska flora-området endast 

 är funnen växande på tvenne ställen samt fossil likaledes på 

 tvenne, nämhgen i 



Tavastia australis, sparsamt bland Najas tenuissima i en 

 vid Lehmoniemi befintlig vik af Vesijärvi, 17. 8. 1864, J. P. 

 Norrlin (cfr. Notiser, h. 11, p. 126,. 1871). 



Karelia onegensis, Saoneshje, stenig lerstrand vid Weli- 



^) Den 12 september 1899 besökte jag den af Sailan uppgifna fyndorten 

 vid Borgå och fann Najas tenuissima efter något sökande rikligt växande 

 på ca. 40 cm djupt vatten på lös, slamrik dybotten tillsammans med Scir- 

 pus lacustris, Sparganium ramosum, Sagittaria, Potamogeton perfoliatus och 

 pusillus, Butomus, Nympluea alba., Nuphar luteum, Cicuta, Callitriche ver- 

 nalis och autumnalis, Elatine hydropiper och triandra f. callitrichoides., Hip- 

 puris vulgaris, Myriophyllum spicatum, Bulliarda, Limosella samt JJtricu- 

 laria vulgaris; dessutom förekom i det smutsiga vattnet en ytterst riklig ve- 

 getation af trådalger {Vaucheria och Zygnema). Myriophyllum spicatum 

 och Callitriche autumnalis äro här i Borgå å att betrakta såsom brackvat- 

 tensrelikter och såsom sådan är äfven Najas tenuissima uppenbarliiren att anse ; 

 därpå tyder äfven dess nutida förekomst i en grund hafsvik vid Monrepos 

 invid Viborg. Såsom Saelan tidigare framhållit (Notiser, 1 h.).är N. tenuis- 

 sima ytterligt spröd, hvarför man vid insamlandet knappast kan få ett helt 

 exemplar, redan vattnets motstånd vid växtens upptagande är tillräckligt för 

 stammen skall gå af vid lederna; häri har arten tydligen ett utmärkt sprid- 

 ningsmedel. 



2) Harald Lindberg, Botanisk undersökning af Isosuo-mosse i Sakkola 

 socken, Finska Mosskulturföreningens Årsbok, 1898, separat, p. 36—40. 



