64 Mötet den 4 mars 1899. 



talven kahleista ja ikäänkuin aavistavan, ettei tällaisia suotuisia 

 päiviä kauvan kestä. Omituista kyllä olivat kaikki muut perhos- 

 ryhmät tähän aikaan hyvin niukalti edustettuina. Kiitäjistä en 

 tavannut kesäkuussa ainoatakaan; kehrääjistä en niinikään muuta 

 kuin Psyche hirsutella'a. yhden kappaleen sekä EpicJinopteryx 

 nitidella' sia. niinikään yhden ainoan kappaleen, joka sekin pääsi 

 karkuun oltuaan jo kahdesti haavissani. Päiväperhosia kyllä 

 lenteli verrattain lukuisasti, mutta ne olivat enimmäkseen samoja 

 lajeja, joko PienVtä tai Leiicopliasia^a.. A'oc^wa-ryhmästä en taas 

 saanut kuin joitakuita Caradrina-lajeja. 



Näin kesti kauniita lämpöisiä päiviä kesäkuun 21 päivään 

 asti, jolloin alkoi sadekausi, jota kesti puolitoista kuukautta 

 melkein yhteen mittaan. Meni toisinaan kokonaisia vuorokausia, 

 jolloin ei tarvinnut haavia ensinkään. Tällaisina päivinä keräsin 

 enimmäkseen kasveja ja aitojen ja huoneitten suojissa sadetta- 

 pitäviä hyönteisiä. Ja varsinkin aitojen suojissa tapasikin toisi- 

 naan runsaasti noctuoita ja niettareita lepäämässä. Harvinaisim- 

 pina sellaisina löytöinä mainittakoon nuo erinomaisen sievät 

 noctuat Mamestra glauca ja M. hicolorata var. obscura jota jälki- 

 mäistä on tähän asti tavattu alueeltamme vain kahdesti, nim. 

 Raudun pitäjässä ja Mikkelissä. 



26 päivänä kesäkuuta lähdin Paltamon kirkonkylään pari 

 vuorokautta kestävälle retkelle, jolloin kuitenkin sadekuurot tuon 

 tuostakin häiritsivät työtäni. Palasin sentähden melkein tyhjin 

 toimin jälleen kaupunkiin, jossa viivyin hemäkuun 2 päivään, 

 jolloin lähdin katsomaan luonnonihanuudestaan ja korkeudestaan 

 kuuluisata Naapurivaaraa ja sen viereistä Vuokatti-kukkulaa, 

 mutta sade katkasi tämänkin retken, ennenkuin ennätin saada 

 paljon mitään aikaan. Saman kuun 9 — 12 päivinä oleskelin 

 Outonjoella Sotkamon pitäjässä. Tällöin tapasin Dianthus are- 

 nariusia kasvavan hyvin runsaasti 10^2 kilometriä Sotkamon 

 kirkolta Kuhmoniemelle vievän maantien varrella hiekkaharjujen 

 rinteillä. Tämä lienee pohjoisin löytöpaikka mainitulle kasville. 



Heinäkuun 22 päivänä pistäysin Melalahden kylään, mutta 

 kun säät yhä olivat sateiset en täällä hyötynyt juiyi sanottavasti- 

 kaan, vaikka luonnosta päättäen hyönteismaailman luulisi olevan 



