182 Årsmötet den 13 maj 1900. 



Vielä suurempi on niiden kasvien luku, joita harvinaisina 

 on tavattu Suomen eteläosissa, mutta jotka Onegaa pitkin nou- 

 sevat paljon pohjoisemma, osittain Pohjois-Suomea vastaaville 

 leveysasteille, poikkeematta kuitenkaan ensinkään tai ainoastaan 

 harvoissa kohdissa mainitun rajan länsipuolisiin osiin: 



Inula hritannica, Veronica heccahunga, 



Lysimachia nummularia, Botrychium virginianum^ 



Carex ornithopoda, Sedum Fabaria, 



Achillea cartilaginea, Carex vulpina. 



Lopuksi olkoon vielä mainittuna ryhmä kasveja, joiden 

 esiintymisessä rajan kummallakin puolella on selvä eroitus huo- 

 mattavissa, siten että ne joko ovat rajan itäpuolella yleisiä, sen 

 länsipuolella harvinaisia tai että ne kokonaan puuttuvat rajan 

 länsipuolelta, mutta esiintyvät vaihtelevilla frequenseillä rajan 

 itäpuolella. Sellaisia ovat: 



Phegopteris rohertiana, Sium latifolium, 



Cystopteris montana, Conioseliniim tataricum, 



Älopecurus pratensis, Chcerophyllum Prescottii, 



Olyceria aquatica, Anthyllis vulneraria, 



Brachypodium pinnatum, Veronica anagaUis, 



Epipactis atroriihens, Melampyrum pallens, 



Oymnadenia alhida, Glechoma hederacea, 



Mumex fentiicus, Inula salicina, 



R. auriculatus, Crepis sibirica, 



Pulsatilla. paténs, Cr. 2^'>'Cß^orsa, 



Atragene sibirica, Hieracium prenanthoides (col- 

 Viola collina, lect.). 



Jos otamme huomioon, että suuri osa ylempänä lueteltuja 

 kasveja — Larix, Salix viminalis, S. stipidaris, 8. triandra, 

 Schoedonorus, Veratrum, Thalictrum y. m. — esiintyvät niin 

 valtavissa joukoissa, että ne kerrassaan määräävät näiden seu- 

 tujen fysiognomian; jos edelleen muistamme, että samaiset kasvit 

 ovat yleisiä (jokivarsilla) koko Pohjois-Venäjällä, jopa suuressa 

 osassa Siperiaakin, mutta että niiden seassa on sangen monta, 



