Mötet den 3 november 1900. 23 



derträden växa på fuktig mark. Dessa rottelningar ha som 

 yngre glatta eller nästan glatta, ofta rödbruna, undertill blågröna 

 blad, af hvilka de nedersta äro rundadt trubbiga, enkelt eller 

 dubbelt sågade, de öfre äggrunda spetsiga, dubbelt sågade. 1 detta 

 tillstånd äro de alltid sterila. När de sedermera tillväxa och 

 uppnå manshöjd, få bladen Gråalens vanliga beklädnad. I Juuka 

 vid Lonkavaara anträffade jag i en fuktig backsluttning en rottel- 

 ning af omkring 2 meters höjd, hos hvilken den nedersta gre- 

 nens blad ännu voro glatta, medan de högre sittande grenarne 

 buro håriga blad. De fruktbärande rottelningarnas blad har 

 jag alltid funnit vara mer eller mindre håriga. 



Senatskammarförvandt G. Sucksdorff öfverlemnade till 

 samlingarna skinnet af en nötväcka (Sitta europcea), som den 

 22 oktober skjutits i Vesanto (Tb) och därifrån insändts af 

 apotekare J. Sucksdorff. — I samband härmed omnämnde ma- 

 gister O. Alcenius att nötväckan, enligt en notis i Vasabladet, 

 för några veckor sedan iakttagits i Vasa. 



Stud. A. K. Cajander föredrog om lärkträdets vestgräns 

 (se p. 24). 



De zoologiska samlingarna hade sedan oktober-mötet fått 

 emottoga följande gåfvor: 



Larus miniitus (^Vvi) från Munsala. gifven af rektor O. 

 Bergroth. 4 exx. Nucifraga caryocatactes, nämligen ett från Vi- 

 borg ("/x: W. Hackman), ett från Esbo af pedell F. Sjögren och 

 ett från Esbo, Alberga af prof. J. A. Palmen. 23 arter mollu- 

 sker från sydveslra Finland af dr E. Reuter. 



