Mötet den 1 december 1900. 41 



tustuaksemme tähän monimuotoiseen Ja lähinnä petäjää tärkeim- 

 pään metsäpuuhumme. 



Kuusesta eroitetaan tavallisesti, paitsi päämuotoa ja useam- 

 pia ^it5Z/5-toisintoja, kaksi muunnosta: medioxima eli fennica ja 

 obovata, jotka poikkeavat pyöreäpäisillä ja enemmän tai vähem- 

 män selvästi eheälaitaisilla käpysuomuilla, Samoin eroitetaan 

 punakäpyinen (erythrocarpa) ja vihreäkäpyinen fchlorocarpa) 

 muunnos. — 



Ei tarvitse kuitenkaan kauvan kävellä kuusistossa huoma- 

 takseen että yllämainitut nimet tarkoittavat ainoastaan muutamia 

 kuusen enimmin erilaistuneita muotoja. Itse asiassa kuusi on 

 meillä paljon monimuotoisempi kuin esim. petäjä. Neulasten 

 väri on milloin puhtaasti vihreä, milloin (vahasta) sinivihreä; 

 neulaset ovat milloin lyhyet ja harvat, milloin pitkät, vankat ja 

 tiheät. Käpyjen väri on tavattoman vaihteleva, samoin niiden 

 keskimääräinen muoto ja suuruus puissa, niiden sijoitus oksissa, 

 suomujen muoto j. n. e. Samassa puussa ovat kaikki kävyt kyllä 

 jotakuinkin samannäköiset vaan usein saa hakemalla hakea en- 

 nenkuin löytää kaksi ihan samannäköistä puuta, vaikka puiden 

 ikä ja rehevyys jääkin vertailussa huomioon ottamatta. 



Epäilemättä olisi hauska tietää onko mitään määrättyjä 

 suhteita olemassa kaikkien näitten eri muunnoksien välillä. Tämä 

 on kuitenkin kysymys, jonka ratkaisu vaatii pitkällistä ja hyvin 

 huolellista työtä ulkona metsässä, koska suuri lukumäärä puita 

 eri paikkakunnilla on tutkittava ja johtopäätökset tehtävät näin 

 syntyneiden luettelojen nojalla. 



Jonkun verran voisimme kuitenkin päästä eteenpäin otta- 

 malla huomioon ainoastaan käpyjen variatsionit. Tätä varten 

 olisi materiali kerüttävä nyt talvella maamme eri osista ja sitten 

 jätettävä tutkittavaksi saman yhtenäisen ohjelman mukaan. 



Käpyjen keräys voi paraiten tapahtua siten että menee 

 nuorehkoon kuusimetsään, missä puut ovat noin 2 — 4 syltä pit- 

 kät; näissä löytyy usein jo runsaanlaisesti käpyjä, joihin helposti 

 ulottuu pitkällä vavalla. Pitkin polkua tai tietä otetaan sitten 

 yksi käpy joka puusta. Ainoastaan semmoiset puut, joissa löy- 

 tyy vaan joku harva käpy, jätetään kajoomatta. Muista otetaan 



